CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. No. 9. 7 



heder. Volven besidder stor Visdom (Vøluspaa 22), hun ved Alt, 

 selv hvor Odin skjulte sit Øie (V. 28), hun kjender „Folkenes 

 Frasagn" (V. 1). Sibyllen kjender og forkynder Alt fra Skab- 

 ningens Begyndelse til Enden (Or. S. I, 1—3. VIII, 1—2), hun pro- 

 feterer saavel om det tilkommende, som det, der har været (Or. S. 

 III, 31), hun kjender den hele Sandhed (Or. S. IV, 3). Alle kalde 

 hende den sande Spaakvinde (Or. S. IX, 316). Efter sit eget Ud- 

 sagn har Volven ikke sin Visdom af sig selv, Hærfader harskjæn- 

 ket hende „sindrige Skatkvad ogSpaa-Vaande"; efter at have mod- 

 taget disse faar hun det profetiske Syn og skuer „vidt og vide om 

 de Verdener alle" (V. 29) *). Paa samme Maade forholder det sig 

 med Sibyllen; det er Gud, der forkynder hende alle Ting (Or. 

 S. X, 294—95), det er i Kraft af „den store Guds Orakel", der 

 falder i hendes Hjerte, at hun profeterer (Or. S. III, 397. 490 f. X, 

 295); hun er „Guds store Profetinde" (0. S. III, 817). Volven 

 fremfører sin Spaadom, fordi Val fa der vil det (V. I), det er paa 

 hans Befaling, hun aabenbarer, hvad hun ved. Ligesaa er det 

 med Sibyllen; hun har ofte liden Lyst at spaa, udmattet som hun 

 er af sine Spaadomme; men hun maa deran; hun accentuerer der- 

 for Gang paa Gang, at hun spaar paa Guds Befaling (Or. S. I, 

 5. II, 5. III, 7 o. f. St.). Karakteren af Volvens og Sibyllens Spaa- 

 dom er ogsaafuldkommen den samme. Det er om fremtidig Ulykke, 

 om forestaaende Katastrofer, om de sidste Ting, begge spaa. Kal- 

 der Sibyllen sig en Ulykkesprofetinde (Or. S. IX, 316), der spaar 

 om Guds Vrede (Or. S. III, 810), saa kan Volven med lige stor 

 Ret kalde sig det samme. 



I denne Sammenhæng maa jeg tillige holde frem en karakte- 

 ristisk Lighed mellem den græske og nordiske Spaakvinde. Man 

 støder i de Sibyllinske Orakler undertiden paa Oplysninger, Sibyl- 

 len giver om sig selv, om sin Personlighed, Ætt o. s. v. Disse Op- 

 lysninger findes: 



1) I Begyndelsen af Oraklerne, hvor der forefindes Oplys- 



') Som det sees, er min Tydning af Sammenhængen mellem Y. 28-29 og V. 1 for- 

 skjellig baade fra S. Bugge (Edda 35) og Bergman (Poémes Islandais, Pag. 168). 



