10 A. CHR. BANG. VØLUSPAA OG DE SIBYLLINSKE ORAKLER. 



Men hvormeget man end tager Hensyn til denne Omstændighed, 

 saa bliver der nok af Dunkelhed tilbage, og det synes klart, at 

 Digtets Forfatter med velberaad Hu har lagt an paa at indhylle 

 Volvens Udsagn i et gaadefuldt Mørke, at der skulde blive Sam- 

 klang mellem Volvens Ord og hendes Tilstand af profetisk Fremsyn. 



Efter denne Sammenstillen af Volven og Sibyllen i formel Hen- 

 seende skal jeg forsøge at godtgjøre, hvorledes Vøluspaa i stoflig 

 Henseende peger tilbage paa de Sibyllinske Orakler som baade 

 Forbillede og Kilde. 



Første Del af Vøluspaa, der omhandler Fortidens Tildragelser, 

 maa have Sibyllerne til Forudsætning, forsaavidt som der her fore- 

 findes en Blanding af hedenske og bibelske Elementer. Istedetfor at 

 Sib3 r llen indvæver Reminiscentser af den antike Mythologi, har Volven 

 gjort Greb i den germanske. Uagtet vistnok den første Del af 

 Vøluspaa er det mest originale Parti af Digtet, synes det paa den 

 anden Side at fremgaa temmelig klart, at Sibyllerne have havt saa- 

 vidt Indflydelse, at de germanske mythologiske Elementer ikke ere 

 blevne bevarede i sinRenhed, men have faaet Tilsætning af antike 

 Bestanddele, eller i alfald ere blevne paavirkede og modificerede af 

 disse. Efter min Overbevisning forefindes der saaledes i første Del 

 af Vøluspaa følgende Bestanddele: 



1. rent germanske mythologiske Elementer. 



2. modificerede antik-germanske. 



3. rent bibelske. 



4. modificerede bibelske mythologiske. 



Og jeg tror, at denne Blandiug er opstaaet med de Sibyl- 

 linske Orakler som Forbilleder, hvad jeg nu vil søge at eftervise. 



Volven begynder med at skildre Verdens Skabelse, paa samme 

 Maade som flere Sibyller (Or. S. I, 2 — 21 o. s. v.). Her omtales 

 da først det vide Gab, „Gap ginunga" (V. 3), der svarer til den 

 antike Mythologis Cha os og vel maaske i Begrebet er paavirket 

 af dette. Under Ordningen af Cha os, idet Burs Sønner „sætte" 

 Jorden og skabe Midgard, falder Sollyset fra Syden, og saa spirer 

 Græsset frem (V. 4). Dette peger tydelig hen dels paa Mose Be- 



