CHEISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. NO. 9. 13 



medens det paa et andet Sted heder, at Korset vil „skue det him- 

 melske Hus" (Or. S. VI, 27). Jeg behøver ikke at spilde Tiden 

 med at eftervise, hvorledes en Flerhed af disse Træk lader sig 

 læse ud af Ygg-Drasils Mythen. 



Der tales i Vøluspaa om en Kamp mellem Aserne og Jotnerne. 

 Denne Kamp har sin Rod deri, at Aserne blande sig med Jotne- 

 kvinder og omvendt (V. 8), hvoraf Luften bliver blandet med Løgne 

 (V. 25), Ondskab opstaar og Strid begynder. Dette er aabenbart 

 en Gjenoptagen af den gamle jødiske Anskuelse, der har havt sine 

 Tilhængere inden Kirken fra andet Aarhundrede af, at nemlig Engle 

 skulde have blandet sig med jordiske Kvinder, og at heraf de him- 

 melstormende Giganter skulde være fremstaaede. Hvad nu Striden 

 mellem Aser og Jotner angaar (V. 25 fg.), da minder den saavel 

 om den jødiske Sibylles Kamp mellem Kroniderne og Titanerne 

 (Or. S. III, 121 fg.), som om Sibyllen E's Skildring af de overmodige 

 Titaner, der i deres Frækhed „kjæmpe vældelig imod den straa- 

 lende Himmel" (Or. S. I, 309 fg.). Efter min Formening gaar saa- 

 ledes denne yndede Sibyllinske Katastrofe igjen i Vøluspaa. 



Førend jeg forlader Vøluspaas Skildring af Fortidens Begi- 

 venheder, bør jeg endnu omtale, hvorledes Volven siger sig at 

 mindes „9 Verdener" (heima, V, 2). Udtrykket er dunkelt; da Volven 

 ved Udtrykket aabenbarlig vil præcisere sin høie Ælde (cfr. Versets 

 Begyndelse), ligger det nær at fortolke samme saaledes, at disse 

 9 Verdener have fulgt efter hverandre, fra den Iste til den 9de; den 

 10de Verden maatte da være den, der fremstaar ved Perioden, der ind- 

 leder Ragnarøkk. Forsaavidt som denne Fortolkning skulde holde 

 Stik, dahavde man her en paatagelig Reminiscents af Sibyllens Gene- 

 rationer, af hvilke 9 omfatte Tiden fra Skabelsen til Perioden, der 

 indleder Dommen. Forsaavidt som man vilde fastholde „Verden" i sin 

 mere bogstavlige Betydning som Hjem for Skabninger, staar man atter 

 foran kristelige Tanker; der tales jo om 9 Himle, om 9 Englekor, 

 om 9 Klasser Engle, om 9 Helvedesstraffe o. s. v. (Grimm II, 664). 



I denne Forbindelse skal jeg endnu bemærke, at naar 0'din 

 i Vøluspaa (V. 29) kaldes „Hærfader", da tror jeg, at der ogsaa i 

 dette Udtryk skjuler sig Erindringer fra Sibyllerne, hvor Navnet 



