16 A. CHR. BANG. VØLUSPAA OG DE SIBYLLINSKE ORAKLER. 



8. De Ugudelige til Tartarus. 



Der viser sig da en forunderlig Overensstemmelse mellem Vø- 

 luspaa og Sibyllerne betræffende Gangen i de sidste Begiven- 

 heder. Thi : 



1. Vøluspaa begynder med sædeligt Forfald ; ligesaa Oraklerne II, 

 156. IV, 152. VII, 40. VIII, 81 og VIII, 118. 



2. Derpaa kommer i Vøluspaa Strid og Kamp paa Jorden; lige- 

 saa Oraklerne II, 156. IV, 132. V, 464. VII, 40. VIII, 81. 



3. Efter denne Krig omtaler Vøluspaa „Vindtiden", Kasen blandt 

 Elementerne, ligesaa Oraklerne IV, 152. VIII, 178. VIII, 81 

 cfr. II, 156- 



4. Saa nævner Vøluspaa «Vargtiden", hvilket Udtryk jeg forstaar 

 om Tiden, da Fenrisulven er løssluppen. Hertil frembyde 

 Sibyllerne ingen Parallel, men vel Johannes's Aabenbaring 



5. Efter dette omhandles Dragen og Dødsskibet. Hermed sam- 

 menligne man, at Oraklet VIII, 81 fg. efter Elementernes Oprør 

 skildrer den ildsprudende Drages Ankomst paa Bølgerne. 



6. Nu maler Vøluspaa en heftig Kamp mellem Aser og Jotner og 

 Ulven. Oraklet V, 464 fg. har her Striden mellem Stjernerne, 

 som Lucifer anfører. 



7. Vøluspaa omtaler nu Verdensbranden og samstemmer her med 

 Oraklerne II, 156. IV, 152. V, 464. 



8. Efter denne Verdensbrand fremstaar en ny Jord, hvorfra alt 

 Ondt er fjernet, og hvis Indvaanere leve i en lykkelig Tilstand. 

 Ligesaa Oraklerne VIL 40. VIII, 178, cfr. ogsaa Or. IV, 152 

 og II, 156. 



9. Nu lader Vøluspaa „den Høie" komme at oprette sit Herre- 

 dømme; Oraklerne II, 156. IV, 152. VIII, 178 og VIII, 81 lade 

 Dommeren komme for at holde Dom. 



10. At de lykkelige Indvaanere af den nye Jord nu skulle leve under 

 den „Høies Herredømme", maa sikkerlig være Vøluspaas Me- 

 ning; tillige maa det aabenbarlig være Meningen, at det er 

 i Kraft af den Hoies Ankomst, at Dragen med Ligene styrter 

 ned i Dybet. Slutningen af Vøluspaa falder saaledes sammen 

 med Oraklerne IV, 152 og II, 156. der lade de Fromme leve 



