CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. No. 9. 23 



har man opkonstrueret et helt System ; man har ikke blot tildigtet 

 nyt Stof, men endog tilføiet Træk, der aabenbarlig skrive sig fra 

 Misforstaaelser af Vøluspaa. Jeg tror, at Vøluspaa er alde- 

 les uskikket til at tjene som Bevis for, hvilke dybe Anelser og ophøi- 

 ede Tanker, det nordiske Hedenskab har kunnet producere. 



Nærværende Opfatning af Vøluspaa gjør det fornødent endnu 

 at tilføie en Bemærkning. Der er i den sidste Tid gjort gjældende 

 den Anskuelse, at flere af Edda-Digtene ikke kunne være forfat- 

 tede paa Island, men i Vesten, blandt Nordmændene paa Vester- 

 havsøerne eller Irland (Dr. G. Vigfusson, Sturlunga Saga, Proleg. 

 CLXXXV fg.). Man har eftervist græske, latinske og især kel- 

 tiske Ord i flere af Digtene, ligesom der ogsaa gjøres Antydninger 

 til keltiske Forholde. Disse Kjendsgjerninger støtte i høi Grad 

 nærværende Anskuelse betræffende Vøluspsfa. Irland var jo, da 

 Nordmændene gjorde Bekjendtskab med dette Land, et Land med 

 en rig, blomstrende kristelig Kultur, Literaturen havde sine mange 

 talentfulde Dyrkere i Klostrene og udenfor disse og kunde frem- 

 vise saavel originale Arbeider som Oversættelser. Det keltiske 

 Irland er da aabenbarlig Mellemledet mellem Vøluspaa og de Si- 

 byllinske Orakler; Forfatteren maa gjennem Berøring med den 

 irsk-keltiske Kultur være bleven sat istand til at gjøre sit Bekjendt- 

 skab med den antike Sibyllinedigtning. Men enten Forfatteren har 

 gjort Bekjendtskab med Originalerne, eller der har foreligget ham 

 irske Oversættelser af disse, det kan paa Undersøgelsernes nær- 

 værende Standpunkt ikke afgjøres. 



