Raadmændene i de norske Kjøbstæder i 

 Middelalderen. 



Af 

 Yngvar Nielsen. 



(Foredraget den 14 November 1879). 



I Middelalderens Historie spille de norske Kjøbstæder kun en 

 underordnet Rolle. Om en Bybefolkning som en Klasse eller 

 Stand for sig selv er der kun undtagelsesvis Tale, og det viser 

 sig da altid, at den i politisk Henseende egentlig ikke har kunnet 

 gjøre sig gjældende. Kjøbstædernes økonomiske Forhold, deres 

 Handel og deres Stilling i det hele tåget lade sig ogsaa kun i 

 sjeldnere Tilfælde belyse noget nærmere. Man ser kun, at de ere 

 lammede i sin Udvikling netop paa den Tid, da de skulde skyde 

 Vækst, og at de ikke kunne optage Konkurrensen med de frem- 

 mede Faktorier, som fra det trettende Aarhundrede af efterhaanden 

 voksede op paa de Steder, hvor der var nogen mere betydelig 

 Handelsrørelse. Kontoret i Bergen, der ialfald i de nærmeste Aar 

 efter 1340, om ikke allerede før, havde faaet det fast afsluttede 

 Præg, som det siden bevarede gjennem flere Aarhundreder, og de 

 tydske Kolonier i Oslo og Tunsberg vare i denne Henseender de 

 norske Kjøbstæder aldeles overmægtige. 



Hvad der under denne Kamp i en betydelig Grad bidrog til at 

 gjøre de norske Kjøbstæders Stilling vanskelig, var netop det, at deres 

 Indbyggere i Grunden ikke udgjorde nogen særegen Stand. Det 

 norske Samfund havde i denne Henseende ikke fulgt med sin Tid. 

 For at kunne tilveiebringe nærmere Oplysninger om, hvorledes de 



Vid.-Selsk. Forh. 1879. No. 13. 1 



