16 G. STORM. HAANDSK. OG OVERS. AP MAGNUS LAGABØTERS LOVE. 



thingsloven (Tønsbergs Lovbog) har „Petersmesse", og formoder 

 dette afskrevet efter en Gulathingsbog, som saaledes skulde angi- 

 vet dette Datum, tro vi ovenfor at have forklaret denne Angivelse. 

 I Udgaven af Norges gl. Love (II) er Haandskrifterne delte i 

 4 Redaktioner, eftersom de repræsenterer Frosta-, Gula-, Eidsiva- 

 eller Borgar-thingslovbøger. Denne Inddeling er vistnok paa en 

 Maade rigtig, naar man holder sig til, hvad Udgiverne har gjort, 

 at overalt, hvor Lagthinget og Thingmændene nævnes, de respek- 

 tive Thing og Thingmænd indsættes. Men Udgiverne indrømmer 

 samtidig, at denne Inddeling ikke er fuldt adækvat, og hvis man 

 studerer Haandskrifternes Afstamningsforhold, indser man snart, 

 at denne Inddeling er uheldig og lidet svarer til det virkelige For- 

 hold mellem Haandskrifterne; selv om man blot gjennemgaar Va- 

 riant-Listen i Udgaven, vil man snart blive var, at Haandskrifter 

 af forskjellige Klasser ofte staar sammen og afviger fra den Codex, 

 som Udgiverne har lagt til Grund. Udgiverne har nemlig fulgt den 

 ældre Udgivelsesmaade, at tåge et idethele smukt og godt Haand- 

 krift af Gulathingsklassen som Grundtext og at gruppere alle Afvi- 

 gelser fra denne som Varianter. Denne Plan er vistnok lagt af Key- 

 ser, der ogsaa i sin „Norges Historie" lærer, at Landsloven blev ved- 

 taget paa Grulathing 24de Juni 1274; Munch har senere paa- 

 vist det urigtige heri, men var dog for hildet i det Indtryk, Haand- 

 skrifternes Mængde giver, til ganske at løsrive sig fra Keysers 

 Lære. Hvis man havde villet give et ægte Billede af Magnus's 

 Landslov i dens oprindelige Skikkelse, havde det vistnok været 

 rigtigere at lægge til Grund det ældste Haandskrift af Frosta- 

 thingsloven (Stockh. C 21), som er altfor lidet benyttet i Udgaven, 

 og prøve dettes Ælde og Oprindelighed paa de ældste Haand- 

 skrifter af Gulathingslov (f. Ex. Stockh. C 20) og af Eidsivathings- 

 lov (f. Ex. Kbh. ny Saml. 1640) og de ældste Brudstykker i Rigs- 

 arkivet, alle fra Sluten af 13de Aarhundrede. De Haandskrifter, 

 som Udgiverne lagde til Grund eller hovedsagelig benyttede, er 

 efter min Opfatning ikke længer ganske tro Kopier af Magnus's Lov. 

 De er istandbragte for Øieblikkets Behov, man har tåget den før- 

 ste, den bedste Codex ■ — ligegyldigt til hvilket Lagdømme den 



