CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. No. 14. 41 



Dog har jeg ved Siden heraf fundet ialfald ét Exempel paa, at 

 en Dom henviser til den oldnorske Text; i en Herredagsdom fra 

 1599 citeres en Dom af Ove Juel, Hans Pederssøn og Lagmand 

 Mogens Baardssøn fra 31te Jan. 1586, hvori citeres „12te Capitel 

 i Landvarnar Bolck, om Wlydighedtz Secht", hvilket i Originalen 

 fintles i 12te, i Oversættelsen i 8de Capitel. Og dette Exempel 

 blev vistnok ikke enestaaende, ialfald ser man, at Statholderen 

 Axel Gyldenstjerne (1588 — 1601) kjendte de gamle Lovboger, og at 

 rimeligvis i hans Tid den samme Bevægelse henimod atter at 

 benytte Originalerne — ligesom i Bergen — fuldførtes ogsaa i 

 Oslo, sees af en Herredagsdom af 1 August 1599, der citerer 

 Giftingsbolkens Gap. 3 i en Text, som kun kan være tåget direkte 

 fra Originalen 1 ). Men selv om man finder, at Landets øverste og 

 kyndigste Jurister forstod at benytte Originalerne, er det af sig 

 selv indlysende, at mange Dommere i den daglige Praxis maa 

 have nøiet sig med den lettere tilgjængelige og forstaaelige Over- 

 sættelse, hvis store Udbredelse og stærke Forflerelse viser dens 

 stadige Brug. 



2. Kong Fredrik den 2dens Lov. 



Som vi har seet af det kongelige Reskript af 18de Jan. 1557, 

 havde allerede i Christian IITs Tid den nye Lovbog vakt Misfor- 

 staaelse og fremkaldt Tvivl om Fortolkningen. Ei underligt der- 

 for, at man paany forsøgte sig i Oversættelser. En saadan findes 

 i Chr. Univ. 3 fol., skrevet i 1554 af en Rasmus Skriver — rime- 

 ligvis den samme, som i et Brev fra Haabøl 1551 kaldes Rasmus 

 Skriver Provst, DN VIII, 794 — ; den indeholder Borgarthings- 

 loven, Byloven og Fartnannaloven, og er altsaa en fuldstændigere 

 Lovsamling end den ældre Oversættelse. Dette har dog rimelig- 

 vis været et privat Arbeide, som ikke har faaet nogen Udbredelse, 



') Brandts Afskrifter S. 278 : Dersom manden kiøber Jord for godtz heller Løsøre, 

 eom hans hustru tilkommer, och hun hans død offuerleffuendis vorder, da schulle 

 hun haffue thedt igien aff hans godtz oeh arff, medt mere samme Capitell 

 medtfører. 



