CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. No. 14. 43 



den urigtige Titel: „Norske Lougbog som er wdskreven effter.Eds- 

 waldz Lougbog". 



Bergens Museum 28 qv., skrevet c. 1598. 



A. M. 92 qv., skrevet af Laurentius Nicolai 1599—1600. 



Begge de sidste Exemplarer bærer Titelen: „Norgis Loug effter 

 Stormectigste køgbaarne Førstis och Herris, herr Friderich II Dan- 

 marchs, Norgis, Vendis och Gottis Konnung, Hertug vdi Slesvig, 

 Holsteu, Stormarn och Dytmersken, Greffue i Oldenborg og Del- 

 menhorst hans befalning, Anno Christi MDLXXII richteligen sam- 

 mensatt och fordanskett". 



Det maa saaledes ansees for utvivlsomt, at de Lagmænd, som 

 indfandt sig om Sommeren 1572 i Oslo, har udført sit Hverv og 

 bragt en Oversættelse istand. Nu kan det bevises, at denne „Fred- 

 rik II's Lov" er oversåt efter Tønsbergs Lovbog, den før omtalte 

 Codex Tunsbergensis, som den følger ordret og uden Afvigelser, 

 endog der hvor Tønsbergs Lov afviger fra Borgarthingets, f. Ex. at 

 Lagthinget skal holdes St. Peters Aften. Det er altsaa vanskeligt 

 at tænke sig denne Oversættelse istandbragt ved en Commission 

 af søndenfjeldske Lagmænd, som dog ialfald strax maatte have 

 bemærket denne Afvigelse i Lovens Iste Capitel fra den alminde- 

 lige Lov. Det forekommer mig utvivlsomt. at enten har Commis- 

 sionen overdraget til Lagmanden i Tønsberg (Peder Friis) at over- 

 sætte sin Lovbog, eller ogsaa har denne bragt med til Mødet en 

 fuldfærdig Lovoversættelse, som de øvrige Lagmænd uden Under- 

 søgelse har accepteret. Det første skulde synes rimeligst, da Over- 

 skriften siger, at Oversættelsen blev bragt i Stand efter Kong Fred- 

 riks Befaling Aar 1572. Om de andre Lagmænd har godkjendt 

 Oversættelsen og derpaa sendt den til Autorisation til Kongen, 

 ved vi ikke; sandsynligt er det, at Arbeidet er bleven liggende 

 hos Statholderen og siden gaaet i Glemmebogen; thi der findes 

 senere intet Spor til, at denne Lovbog er godkjendt eller indført, 

 meget mere viser de før anførte Domme, at man i Oslo fremdeles 

 benyttede den ældre Oversættelse. 



Først 20 Aar senere, flere Aar efter Kong Fredriks Død, toges 

 Sagen op igjen, og da i en ny Skikkelse; den jydske Lov var ud- 



