CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. NO. 16. 13 



Side ikke bør være for hastig til at slutte fra Mulighed til Virke- 

 lighet. Hovedsagen er her, at man er saavidt fortrolig med de 

 almindelige Regler for Størrelser og Maal, endelige og uendelige, 

 at man ikke ved en uberettiget Skranke afskjærer, hvad der kan 

 finde sin Plads, eller modsat, ved at udslette de rette Skranker 

 giver Kum for Fabler og Umuligheder. En betydningsfuld Rolle 

 maa efter Sjælens Natur Uendelighedsberegningen spille. Vi have 

 seet Exempler herpaa. Jeg vil endnu meddele et, der skal vise, 

 hvorledes denne Uendelighedsberegning udvider Mulighedsfeltet, 

 altsaa vise, hvor gavnligt det er til den rette Bestemmelse af 

 Sjælens Omraade at være sig bevidst Sjælens Uendelighed og den 

 Mathematik, som der kommer til Anvendelse. 



Det er Læren om det Onde og Forsoningen, som jeg her sig- 

 ter til. Fra et elementær-mathematisk Synspunkt kan det Onde 

 ikke forstaaes, idet man jo ikke forstaar hint Spring over i en 

 ny eller rettere ukjendt Kvalitet. Men heller ikke Forsoningen 

 kan forstaaes. Thi den beror clerpaa, at det Onde paa en eller 

 anden Maade kan vendes til det Gode. Det Onde i Betydning af 

 præsent ond Villie kan ikke vendes til det Gode eller afvindes 

 nogen god Side; thi den er i sig selv utvetydig. Derimod kan det 

 begangne Onde og den voldte Skade, Ulykke nok afvindes en god 

 Side ved den derved stedfindende Forkortning. Forkortningen 

 fremtræder her som Trængsel. Den Onde volder den Gode eller 

 hvemsomhelst Anden Trængsel. I denne Trængsel indskrænkes 

 den Tidendes Omraade, saa at det tilsidst kan blive til Nul, 

 m. a. 0. den Lidende kan endog dø. Fra et elementær-mathe- 

 matisk Synspunkt — dette kommer f. Ex. tilsyne i den antike 

 Tragedie — er Trængselen væsentlig uforstaaelig, og der er ingen 

 Forsoning at øine, efterdi Ingen vil kunne se noget Godt i, at en 

 Person, og det ovenikjøbet en Uskyldig, taber alt Terrain og til- 

 sidst endog mister Livet. Uendelighedsberegningen, som sysler 

 med uendeligt smaa Størrelser, og hvor dette Nulpunkt netop 

 gjennemløbes, aabner derimod en Mulighed for, at en uskyldigt 

 Lidende gjennem Døden kan opnaa en høiere Tilværelsesform. 

 Den uendelige Forkortning, som Sjælen her gjennemgaar, og som 



