fra B. groenlandicui og Varieteten sericata distinct Form, 
men da der kun er funden 3 døde Exemplarer, kan intet 
oplyses om Operculum, og det faar derfor staa hen til 
senere Undersøgelse at afgjøre, hvorvidt den fortjener at 
separeres. 
Buccinum undulatum, Møll. 
Ind. Moll. Groenl., Pag. 84. 
Buccmum fragile (Verkr. M. S.), G. 0. Sars 1. c. Pag. 257, 
Tab. 24, Fig. 6. 
Forekomst: St. 224, 261, 321 og 326; fra 21 til 127 
Fayne; Norskøerne 10—15 F. 
Flere Forfattere, og deriblandt Dr. Jeffreys holder 
Møllers Form for en Varietet af B. groenlandicum; derimod 
anser han B. fragile for en Varietet af B. Belcheri, Reeve 
(Last arct. Voy., Pag. 394, Tab. XXXII, Fig. 7 a, 0). 
At B. undulatum kan nærme sig stærkt til B. groen- 
landicum, har jeg havt Anledning at se, men lige hyppig 
kan man komme i Tvivl om det ikke er en B. undatum 
Form man har for sig. Undersøgelsen af et stort Antal 
Exemplarer viser dog, at Tandstrukturen tilhører Groen- 
landica Gruppen. 
Verkriizens Art adskiller sig i intet veesentlig fra 
Møllers Typeform, som Prof. Steenstrup har hayt den God- 
hed at laane mig til Sammenligning. 
Reeves Belcheri er en glat Form med fjernede ind- 
skaarne Striæ, hvorimod undulatum har talrige grove Spi- 
ralribber og undertiden imellem disse en fin, Samt grove 
Længdefolder. 
B. undulatum er en ægte arktisk Form, der først be- 
gynder at optræde i Finmarkens Fjorde østenfor Nordkap. 
Buccinum Finmarchianum, Verr. 
Jahrb. Mal. Gesell. 1875, Pag. 237, Fig. 1—3. 
G. O. Sars, 1. c. Pl. 13, Fig. 10, Pl, 25, Fig. 3—4. 
Forekomst: St. 261 paa 127 Favne. 
Dette er en for Finmarkens Fjorde eiendommelig Form, 
der visselig fortjener at erkjendes for Art. Tilnærmelser til 
B. groenlandicum forekommer vistnok, men i dette Stykke 
deler den Skjæbne med de fleste øvrige af Slægtens Arter. 
B. pulchellum, G. O. Sars (1. c. Pag, 261, PI. 24, 
Fig. 9) er en Varietet af Finmarchianum, men passer i 
alle Dele vel til Mørchs korte Beskrivelse af B. perdiz, 
30 
fectly distinct from B. groenlandicum and the var. sericata; 
but 3 examples only having been found, and those dead, 
there is nothing to record concerning the operculum: and 
hence subsequent research must decide if this shell has 
claims to specific distinctness. 
Buccinum undulatum, Moll. 
Ind. Moll. Groenl., p. 84. 
Bucanum fragile (Verkr. M.S.), G. 0. Sars, 1. c., p. 257, 
Pl. 24, fig. 6. 
Habitat: — Stats. 224, 261, 321, 326 from 21 to 
127 fathoms; the Norway Islands from 10 to 15 f. 
Dr. Jeffreys and several other authors regard Möller's B. 
undulatum as a mere variety of B. groenlandicum; B. fra- 
gile, on the other hand, Dr. Jeffreys conceives to be a 
variety of B. Belcheri, Reeve (Last Arctic Voy., p. 394, 
Pl. XXXTI, fig. 7 a, 6). 
B. undulatum often approximates very closely B. 
groenlandicum, but also as frequently B. wndatum. Mean- 
while, the examination of a large number of specimens 
has shown the dentition to be that of the groenlandica 
group. 
In Verkrizen's species there is no essential difference 
from Möller's type, which Professor Steenstrup has had 
the kindness to lend me for comparison. 
Reeve’s Belcheri is a smooth form, with distant striæ, 
whereas undulatwm has numerous coarse spiral ribs, or, not 
infrequently, alternately one coarse and one fine rib, and 
broad longitudinal folds. . 
B. undulatum is a true Arctic form, which is first 
met with in the Finmark Fjords, east of the North Cape. 
Buccinum Finmarchianum, Verr. 
Jahrb, Mal. Gesell. 1875, p. 237, figs. 1—3. 
G. 0. Sars, 12004 PL 13, fig. 10, PL 25, tizs: B—4 
Habitat: — Station 261; 127 fathoms. 
This is a form peculiar to the fjords of Finmark, 
which should unquestionably rank as a species. Approxi- 
mations to B. groenlandicum do indeed occur, but the same 
is the case with most other species of the genus. 
B. pulchellum, G. O. Sars (1. c., p. 261, Pl. 24, 
fig. 9), is a variety of Finmarchianum, agreeing however in ~ 
all respects with Mérch’s brief description of B. perdix, 
