Bela Pingeli, Beck. 
Tab. VIII, Fig. 26 a (Operculum) Tab. X, Fig. 20 a (Tænder). 
Defrancia Pingel (Beck) Møller, Krøyers Tidsskr. Pag. 86. 
Bela m Ge (OL WSiwisy Oj, Gs Ieee Beet Weal, IMG tikes, By, 
7 » Verrill, Cat. mar. Moll. 1882, Pag. 464. 
Af alle Belaarter er denne konstantest i Form og 
Sculptur. 
Prof. Verrill giver den følgende gode Karakteristik: 
» Den er vor slankeste, mest uddragne Art med vel afrun- 
dede Vindinger og stærkt cancelleret.* 
Operculum, Fig. 26, 26 a, er hos unge og middelstore 
Exemplarer piriform med nedre Del stærkt tilspidset og 
tilsidebøiet (Fig. 26), hvorimod gamle Individer har en 
stump Spids (Fig. 26 a). Det er forøvrigt en oftere iagt- 
taget Foreteelse, at den nederste Del af Operculum bliver 
afslidt. 
Tenderne, Tab. X, Fig. 20, 20 a, sværdformige med 
et noget langt Manubrium. 
Forekomst: Hammerfest, St. 262 fra 10 til 147 Fayne. 
Arten er ikke fnnden søndenfor Tromsø. Ifølge 
Jeffreys er den af Torrell fundet ved Spitzbergen; forøvrigt 
er den kjendt Grønland og N. Amerika. 
Bela pyramidalis, Strøm. 
Pl. VIII, Fie. 25 (Opereulum) Tab. X, Fig. 21 (Tænder). 
Buccimum pyramidale, Strøm, Nov. act. Dan. III, Pag. 296, 
Fig, 22. 
Defrancia Vahlii (Beck) Møll., op. ce. Pag. 86. 
Bela pyramidalis, G. O. Sars, op. c. Pag. 222, Pl. 16, 
Fig. 3 & 4. 
De to hos os forekommende Varieteter af denne Art 
er af Sars fuldt tilfredsstillende illustreret, og noget jnyt 
hertil kan jeg ikke tilføie. 
Formen semiplicata, Sars, med et Spir, der er lige 
langt eller kortere end Mundaabningen, synes at være den 
almindeligste, og Formen typica, Sars, med et uddraget 
Spir længere end Mundaabningen er sjeldnere. 
Vindingerne er vel afrundede og aldrig vinklede. De 
axiale Ribber, der er stærkt sigmabøiede, er vexlende i 
Antal fra 12 til 18 og Spiralstrieringen er hos gamle Exem- 
plarer meget fin og tæt, medens den hos yngre er uregel- 
mæssig i Styrke. Farven varierer fra brun violet til gul. 
Operculum (Tab. VII, Fig. 25) er ovalt. 
Tenderne (Tab. X, Fig. 21, a, 6) er knivformige med 
et middelmaadig langt Manubrium. 
Forekomst: 262, 270, 823, Lofoten, Tromsø, Ham- 
merfest og Reykjavik (Island) 10 til 223 Fayne. 
co) 
Bela Pingeli, Beck. 
Pl. VIII, fig. 26 a (operculum) PI. X, fig. 20,4 (teeth). 
Defrancia Pingelii (Beck) Møller, Krøyer's Tidsskr. pag. 86. 
Bela Pingelit, G. O. Sars, op. c. pag. 223, Pl. 16, fig. 5. 
Bela Pingelit, Verrill, Cat. mar. Moll. 1882, pag. 464. 
This is the most constant, in form and sculpture, of 
all the Bela species. 
Prof. Verrill characterizes it well in the following 
words ,,It is our most slender and elongated species, with 
broadly rounded whorls and strongly cancellated.* 
Operculum, fig. 26, 26 åa is, in young and average- 
sized specimens, piriform, with the lower part strongly 
acuminated and curved laterally (fig. 26) whilst old indi- 
viduals have an obtuse point (fig. 26 a). It is, otherwise, 
a frequently remarked occurrence that the lowest part of 
the operculum is more or less worn. - 
The teeth, Pl. X, fig. 20,20 @ ensiform, with a some- 
what long manubrium. 
Habitat: Hammerfest. Station No. 262. Depth, 
10 to 147 fathoms. 
The species is not found South of Tromsø. Accord- 
ing to Jeffreys, it has been found by Torrell off Spitzbergen; 
it is kuown, besides, from Greenland and North America. 
Bela pyramidalis. Strøm. 
Pl. VIII, fig. 25 (operculum) Pl. X, fig. 21 (teeth). 
Buccinum pyramidale, Strøm, Nov. oct. Dan. III, pag. 296, 
fig. 22. 
Defrancia Vahlii (Beck) Møll. op. c. pag. 86. 
Bela pyramidalis, G. O. Sars, op. c. pag. 222, Pl. XVI, 
fig. 3, 4. 
The two varieties of this species which occur with 
us, are illustrated, by Sars, in a perfectly satisfactory 
manner, and I can add nothing new. 
The variety semzplicata, Sars, with a spire of the same 
length, or shorter, than the aperture, appears to be the 
most frequent one, and forma typica, Sars, with an atte- 
nuated elongate spire, longer than the aperture, is more rare. 
The whorls are broadly rounded and never angular. 
The axial ribs, which are strongly curved sigmoidally, are 
variable in number, from 12 to 18, and the spiral striation 
is, in mature specimens, very fine and close, whilst, in 
younger ones, it is irregular in strength. The colour 
varies from brown-violet to yellow. 
Operculum, (Pl. VIII, fig. 25) is oval. 
The teeth (Pl. X, fig. 21, a, b) are scalpriform, with 
a manubrium of average length. 
Habitat: Stats. 262, 270, 323, Lofoten, Tromsø, 
Hammerfest, and Reykjavik (Iceland) in 10 to 223 fathoms. 
