Trochus polaris (Beck) Phil. Conch. Cab. Mart & Chm., 
Kiister, Pag. 249, Tab. 37, Fie. 9. 
Margarita sordida, Hanek. Ann. & Mag. XVIII 1846, 
Pag. 324. 
~ Dr. Jeffreys og flere andre Forfattere vil ikke aner- 
kjende denne Form for andet end en Varietet af M. cinerea, 
Couthouy. Men vil man vere stræng i Artsbegrebet, saa 
vil neppe foregaaende være mere berettiget at heves til 
Art end denne; begge holder jeg for eiendommelige arctiske 
Formudviklinger, der som saadanne har sin Berettigelse at 
benævnes med Artsnavn. 
M. striata adskiller sig fra M. cinerea ved mere af- 
rundede og ikke saa stærkt kjølede Vindinger; idet Spiral- 
ribberne ikke er saa kraftig fremtrædende og den axiale Sculp- 
tur hos M. striata bestaar kun af tætte, uregelmæssige 
Vækststriber. Hos M. cinerea er paa Spirets øvre Vindin- 
ger en gitret Sculptur, men denne savnes hos nærværende 
Art. Tandstrukturen er hos begge ens. 
Størrelse: Mit største Exempl. maaler 13.57” Axial- 
længde og 18”” Diam. 
Forekomst: Magdalenebay (Spitsbergen) 60 Favne 
temmelig hyppig. 
Hvorvidt M. cinerea var. grandis, Mørch, er nærvæ- 
rende Art, kan jeg ikke bestemt udtale mig om, men den 
af Sars i ,Moll. reg. are.“ Tab. 24, Fig. 4 afbildede I. 
cinerea var. striata er ikke M. striata, Brod. & Sowb. 
M. striata var. margaritifera, nob. 
Tab. XII, Fig. 2—3. 
Skallen bred conisk, temmelig tynd, stærkt perlemor- 
elindsende, Vindingerne 5, forbundne med en grund Sutur. 
Skulpturen bestaar af 4 til 5 vinklede Spiralribber paa 
sidste og 2 til 3 paa Spirets Vindinger; Apex er glat; paa 
Undersiden af Skallen, der er temmelig fladtrykt, er tætte 
Spiralstriæ; forøvrigt er Skallen glat, kun ud mod Mund- 
aabningen er nogle Vzekststriber. Umbilieus trane. 
Størrelse: 5.57” Axiall. 5.57” Diam. 
Forekomst: St. 124. 350 Favne. 2 levende Exempl. 
Dette er den smukkeste Snekke i de arctiske Hare; 
den har en Glands som den pragtfuldeste Perle. Umbili- 
cus er paafaldende trangere end hos Typeformen. 
Radula viser ingen Afvigelse fra M. striata fra grun- 
dere Vand. 
Trochus polaris (Beck) Phil. Conch, Cab. Mart. & Chm. 
Kiister, pag. 249, Pl. XX XVII, fig. 9. 
Margarita sordida, Hanck. Ann. & Mag. XVIII, 1846, 
pag. 324. 
Dr. Jeffreys, and several other Authors, will not 
recognise this form as anything else than a variety of 
M. cinerea, Couthouy. But, if we are strict in specific 
definition, the preceding species will scarcely be more 
entitled to be elevated to specific rank than this one. I 
consider both, however, to be peculiar Arctic developments 
of form and, as such, to be deserving of specific designations. 
M. striata is distinguished from M. cinerea, by more 
rounded and not so strongly carinated whorls; whilst the 
spiral ribs are not so strongly prominent, the axial sculp- 
ture in M. striata, consists, only, of compact irregular lines 
of growth. In M. cinerea, the upper whorls of the spire, 
have a cancellated sculpture, but this is absent in the pre- 
The dental structure is alike in both. 
Axial length, 
sent species. 
Size. My largest specimen measures: 
1) Drem, Weve. 
Habitat: Magdalene Bay (Spitzbergen). 
fathoms, Occurrence frequent. 
Whether M. cinerea, var. grandis, Mørck, is identical 
with the present species I am unable to definitely say, but 
the M. cinerea var. striata illustrated by Sars, in ,,Moll. 
ree, Arc.“ Pl. XXIV, fig. 4, is not M. striata, Brod. & Sowb. 
Depth, 60 
M. striata var. margaritifera, nob. 
JPL ta Gan 
The shell broad coniform, rather thin, with a strong 
mother-of-pearl lustre; 5 whorls, connected by a shallow 
suture. The sculpture consists of 4 to 5 angular spiral 
ribs on the ultimate whorl, and 2 to 3 whorls on the 
spire; apex smooth; on the lower surface of the shell, 
which is rather flattened, close spiral striæ occur; the 
shell, otherwise, is smooth, except that towards the aper- 
ture there are some faint lines of growth; umbilicus narrow. 
Size. Axial length, 5.5%, Diam. 5.57m, 
Habitat: Stat. No, 124. Depth, 350 fathoms. 
living specimens. 
This is the most beautiful shell found in the Arctic 
Ocean. It has a lustre equal to the most brilliant pearl. 
The umbilieus is strikingly narrower than in the typical 
form. 
The radula shows no divergence from that of M, striata 
from shallow depths. 
Two 
