56 
Tonicella marmorea, Fabricius. 
Chiton 
Boreochiton 
marmoreus, Fabricius, Fau. Grønl., 1780, p. 420. 
Jetireys, Brit. Conch, vol 3, 1865 p22 Gayoso p: L9G Pl 56, ig 
G. O. Sars, Moll. Reg. Arct. Norv., 1878, p. 116, Pl. 8, fig. 3a—l, Pl. II, fig. 4. 
Tonicella marmorea, Dall, Proc. U. 8. Nat. Museum, vol. 1, 1878, p. 324. 
Tomicella marmorea fandtes ved Hammerfest og Jan 
Mayen, 30 fy. 
Som foregaaende er den circumpolar; den er kjendt 
fra Nordeuropa, hvor den har sin sydgrænse ved de danske 
ger, Holland og De britiske ger; Spitsbergen, Franz Josefs- 
land, Novaja Semlja, Okotske hav, Japan, Gronland og 
det nordlige af Amerika indtil Sitka og New England. 
Jeffreys anfører den desuden fra Mexico. 
almindelig langs hele den norske kyst. Den bathymetriske 
udbredelse er 0—100 fy. Fossil er den kjendt fra Norge, 
England, nordlige Rusland og Spitsbergen. 
Den er meget 
Tryon, Man. of Conch., vol. 14, 1892, p. 41, Pl. 10, fig. 8—15. 
Tonicella marmorea was found at Hammerfest and 
Jan Mayen (30 fathoms). 
Like the preceding species, it is cireumpolar. Its dis- 
tribution is the north of Europe — where it has its southern 
limit at the Danish islands, Holland and the British Isles — 
Spitsbergen, Franz Josef Land, Novaja Semlja, the Sea 
of Okhotsk, Japan, Greenland, and the north of North 
America, down to Sitka and New England. Jeffreys also 
reports it from Mexico. It is very common all along the 
Norwegian coast. Its bathymetrical distribution is from 
0 to 100 fathoms. It is found as a fossil in Norway, Eng- 
land, the north of Russia, and Spitsbergen. 
