89 
Bela scalaris, Møller. 
Defrancia scalaris, Møller, Ind. Moll. Scand., 1842, p. 12. 
Bela —  G. 0. Sars, Moll. Reg. Arct. Norv., 1878, p. 
— —  Verill, Trans. Con. Acad, vol. 5, p. 471, PL. 
— — Friele, Nordhavs Exp. Moll., vol. 2, 1886, p. 
Forma typica. 
Findested. Stationerne 18, 79, 260, 261, 290, 323 
og 357. Dybde 123—223 fv. 
Var. abyssicola, Friele. 
Findested. Stationerne 124, 192, 200, 251 og 312. 
Dybde 350—658 fv. 
Heller ikke denne art gaar hos os længere syd end 
til Lofoten. Den er endvidere tagen ved Grønland, Nord- 
amerikas østkyst indtil Cape Cod, Murmankysten, Novaja 
Semlja, Karahavet og Sibiriens ishavskyster. Knipowitsch 
angiver den som fossil fra Murmankysten. 
220, El 16, fig. 6, Pl. VII, fig. 16. 
SU, ma, 2, 
6 BEN 76 mme DIE ENE Ge ep) 
Forma typica. 
Locality. Stations 18, 79, 260, 261, 290, 323 and 
307. Depth 123—223 fathoms. 
Var. abyssicola, Friele. 
Locality. Stations 124, 192, 200, 251, and 312. 
Depth 350—658 fathoms. 
This species also goes no farther south, in Norway, 
than Lofoten. Other places of occurrence — Greenland, east 
coast of N. America down to Cape Cod, Murman Coast, 
Novaja Semlja, Kara Sea, and Arctic shores of Siberia. 
Knipowitsch mentions it as a fossil on the Murman Coast. 
Bela exarata, Møller. 
Defrancia exarata, Moller, Ind. Moll. Gronl., 1842, p. 12. 
Tritonium mitrula, Loven, Ind. Moll. 
Scand. 1846, p. 145. 
Bela exarata, G. O. Sars, Moll. Reg. Arct. Norv., 1878, p. 232, Pl. 16, fig 
. 18, Pl. IX, fig. 1. 
—= mitrulo, \G. ©O2 Sars, op. eit. p- 235, Pl. 23, fie. 9 Pl. IX, fie: 2: 
— concinnula, Verrill, Trans. Con. 
Acad., vol. 5, 1882, p. 468, Pl. 43, fig. 15, PI. 57, fig. 11. 
— exarata, Friele, Nordhays Exp. Moll., vol. 2, 1886, p. 19, Pl. 8, fig. 24. 
At dømme efter exemplarer, som Friele 1 sin tid 
modtog fra Verrill, er den amerikanske bela exarata, Ver- 
rill ikke identisk med den europæiske art. 
bela concinnuld, Verrill og varieteten acuta synonym med 
vor art. 
Findested. 
—30) fv. 
Bela exarata er kjendt fra Grønland, Labrador, New 
England, Island, Irlands vestkyst, Murmankysten, Novaja 
Semlja, Karahavet og Sibiriens ishavskyster. Hos os er den 
typiske form ikke funden søndenfor Tromsø. Formen mi- 
trula, Lovén, gaar derimod til Bohuslen. Den bathymetri- 
ske udbredelse er 10—1230 fy. Fossil er den kjendt fra 
Grønland, Labrador, England og Spitsbergen. 
Derimod er 
Tromsø, Hammerfest og Altenfjord, 10 
from specimens that Friele once received 
the American Bela exarata, Verrill, is not 
the European species. B. concinnula, Ver- 
rill, on the other hand, and the variety acuta are synony- 
mous with our species. 
Judging 
from Verrill, 
identical with 
Loeality. Tromso, Hammerfest and Alten Fjord 
(10—30 fathoms). 
Distribution — Greenland, Labrador, New England, 
Iceland, west coast of Ireland, Murman Coast, Novaja 
Semlja, Kara Sea, and Arctic shores of Siberia. In Nor- 
way, the typical form is not found south of Tromsg, while 
the form mitrula, Lovén, extends to Bohuslin. Bathyme- 
trical distribution 10—1230 fathoms. Fossil in Greenland, 
Labrador, England & Spitsbergen. 
Bela obliqua, G. O. Sars. 
Bela obliqua, G. O. Sars, Moll. Reg. Arct. Norv., 1878, p. 226, Pl. 16, fig. 6, Pl. VIII, fig. 11. 
Findested. 
det sydligste findested for denne art ved vort kyst. 
10—20 fy. 
Udenfor Norge er arten kun kjendt fra Grønland og 
Murmankysten. Den bathymetriske udbredelse er 10— 
100 fy. 
Hammerfest, Tromsø og Salten, der er 
Dybde 
Friele, Nordhays Exp. Moll, vol. 2, 1886, p. 7, Pl. 7, fig. 15—17, PI. 10, fig. 1 & 2. 
Locality. Hammerfest, Tromsø and Salten, the last- 
named being the most southern locality for this species on 
the Norwegian coast. 
Besides from Norway, the species has been reported 
only from Greenland and the Murman Coast. Bathy- 
metrical distribution 10—100 fathoms. 
Den norske Nordhavsexpedition: 
H. Friele & J. A. Grieg, 
Mollusca III. 12 
