1903.] MINDETALE OVER PROF. DR. CATO MAXIMILIAN GULDBERG. 9 



de i modsat retning virkende kræfter er der lige store, og pro- 

 cessen maa standse, eller ligevægten, siger man, er naaet. Da 

 p og q saavel som p' og q' uden vanskelighed kan bestemmes 

 ved analyse, kan man let beregne forholdet k/k', og saaledes er 

 man istand til at beregne ligevægtstilstanden for hvilke som helst 

 mængder af de reagerende stoffer. 



Yderst interessant er en formel, som Guldberg i afhand- 

 lingen af 1867 giver for den kemiske hastighed v. Den er lig 

 den kemiske kraft T multipliceret med en faktor cp, som han 

 kalder hastighedskoéfficienten, saaledes v = cp T. Denne formel 

 er forladt i den sidste fremstilling af theorien, 1879, som vi 

 strax kommer til at omtale. Den indeholder imidlertid en høist 

 mærkelig tanke, som man først i de senere aar har fæstet sig 

 ved. Formelen svarer nemlig ganske til — Ohm's lov, der for- 

 binder strømstyrke, spænding og modstand ved elektriske pro- 

 cesser. Strømstyrken svarer til reaktionshastigheden i Guld- 

 bergs formel, spændingen til den kemiske kraft,: og hastigheds- 

 koéfficienten cp vilde da svare til den reciproke værdi af den 

 kemiske modstand. — De i den franske afhandling opstillede 

 theorier var ogsaa støttet til talrige experimenter. 



Arbeidet kom ud i verden. I begyndelsen var der vel ingen, 

 som lagde videre mærke til det. Man vil ikke undres over 

 dette, naar man tager tidsomstændighederne i betragtning. Ke- 

 mikerne havde nu fundet det nye system, i hvilket alle for- 

 bindelser lod sig indordne, og dette system, den endnu herskende, 

 af Kekulé opstillede theori, var saa udmærket, at det ikke 

 alene kunde optage samtlige organiske forbindelser, men ogsaa 

 utallige rækker af nye stoffer, hvis existence man blev istand 

 til at forudse. Endvidere var ved Kekulés theori den kemiske 

 synthese bragt paa et rationelt standpunkt, og allerede dengang 

 kunde man forudsige, at alle de forskjellige forbindelser, der 

 dannes i naturen, vilde kunne lade sig fremstille kunstigt. Intet 

 under, at interessen for affinitetsproblemet traadte endnu mere i 

 baggrunden. 



Først aaret 1869 bragte noget udbytte for Guid berg- Waages 

 theori. Julius Thomsen havde ved sine thermokemiske under- 



