EDV. ELLINGSEN. [No. 6- 



Lithobius melanops Newport. 



Syn. : Lithobius glabratus C. L. Koch. 



Nye Findesteder : Ose i Sætersdalen (Strand), Aaseral: Stas- 

 vashytten c. 500 m. o. H., talrig under Bark (E. E.), Suldal 

 (Strand); Holmestrand (E. E.). 



Lithobius intrepidus Meinert 1868. 



1868. Lithobius intrepidus Meinert, Danmarks Scolop. og 

 Lithobier (Naturh. Tidsskr. 3. R. 5. Bd. pag. 262). 



1871. Lithobius bucculentus L. Koch, Stuxberg: Bidr. t. 

 Skandinav. Myriopodologi (Ofv. Vet. Akad. Forh. 1870 pag. 499) 

 (pro parte). 



1872. Lithobius intrepidus Meinert, Myriapoda Musæi Hau- 

 niensis (Naturh. Tidsskr. 8. Bd. pag. 305). 



Legemet næsten jævnbredt. Længde indtil 12 mm. 



De største, mest udfarvede Ex. er næsten ensfarvet mørkt 

 kastaniebrune, knapt lysere paa Undersiden; den yderste Del af 

 Antennerne og især sidste Tarsalled paa de bagerste Benpar kan 

 dog være noget lysere. Mindre Ex. er lysere, dog er Hovedet 

 i Regelen noksaa mørkt. Rygskjoldene stærkt glindsende ; Legemet 

 fortil med meget tynd Haarbeklædning, bagover mere haaret. 



Hovedet af samme Længde og Bredde, glat. Antennerne 

 omtr. Vs af Legemets Længde eller lidt længere, paa yngre Ex. 

 indtil næsten V2 af Længden og bestaar af 39 45 noksaa korte 

 Led (Meinert angiver 41 — 50). Ocellerne store, tydelige, ikke 

 tætsiddende, hos de største Ex. 8 — 9 i 2 å 3 noget uregelmæs- 

 sige Rækker. 



Kjævefodparrets Hofter med afrundet, grund Indskjæring; 

 Randen med 2 -f- 2 kraftige, noget fra hinanden staaende Tænder. 



Af Rygskjoldene er 9de, Ilte og 13de forsynet med kraftige, 

 spidse Tænder; især er 9de Rygskjolds Tænder betydelig kraf- 

 tigere end hos L. glabratus. 



Analbenene med kraftig Biklo paa Ydersiden, uden Sidetag 

 paa Hoftens Underside. 



