1903.] TIL MINDE OM PROFESSOR C. A. BJERKNES. 



boe, Hansteen eller Langberg, har gjort noget dybere indtryk 

 paa ham. Derimod har han altid med den største respekt og 

 ærbødighed omtalt geologen Keilhau som en mægtig personlighed 

 og en uafhængig tænker, der, hvad enten han nu tænkte rigtig 

 eller ikke, i hvert fald havde selvstændighed nok til at tænke 

 anderledes end sin samtid. 



En tradition, hvis rigtighed jeg ikke har kunnet kontrollere, 

 ved at berette, at der i akademiske kredse allerede paa denne 

 tid var stemning for, at Bjerknes burde knyttes til universitetet. 

 Men det fik i hvert fald ingen umiddelbare følger, og han var 

 ikke af dem, som forstod kunsten selv at holde sig fremme. 

 Efter fuldført embedseksamen i 1848 havde han derfor kun sit 

 brødstudium at falde tilbage paa, og han blev aaret efter ansat 

 som natstiger ved Kongsberg sølvverk. 



Natstigerens arbeide var at føre en slags politiopsigt for at 

 hindre tyveri af sølv. Særskilt skulde da lommer, sko og andre 

 mulige gjemmesteder undersøges paa arbeiderne, jnaar de kom 

 fra gruben. Forøvrig var han ikke den eneste vordende viden- 

 skabsdyrker, som Norge dengang bød dette livsophold. Den 

 anden natstiger, med hvem han vekslede i opsynstjenesten, var 

 Christie, den senere professor i fysik. 



Den fritid, som dette arbeide med sine dag- og natvagter 

 levnede ham, anvendte han til paa egen haand at fortsætte sine 

 studier af den høiere mathematik. Og han var ikke den eneste 

 mathematiske autodidakt ved gruberne ; en af sine første videre- 

 gaaende mathematiske bøger kjøbte han af en arbeider ved puk- 

 verket. Ved henvendelse til professor Holmboe fik han anvisning 

 paa klassisk literatur. Men hurtig kunde det ikke gaa med kund- 

 skabstilegnelsen under disse forhold, saameget mere som han 

 aldrig har hørt til de lette hoveder, som straks opfatter andres 

 tanker. Men tilegnelsen skede med autodidaktens hele intensitet. 



Men ved siden af disse forsøg paa kundskabstilegnelse tænkte 

 han ogsaa paa egen haand, og han havde anledning til at ud- 

 veksle tanker med den skare af intelligente unge mænd, som paa 

 grund af sine interesser i de eksakte naturvidenskaber dreves til 

 Kongsberg. Med sit sterkt oppositionelt anlagte tænkesæt forsva- 



