V. BJERKNES. [No. 7. 



Denne seier har uden tvivl været til lykke for videnskabens 

 udvikling. Tiden var ikke inde til at optage til udforskning, 

 hvad der kunde ligge bagenfor Newtons lov. Man havde arbeids- 

 stof nok med at drage de utallige direkte konsekvenser af loven 

 og med at prøve, hvor langt man kunde komme med denne 

 lov eller love, dannet efter dens forbillede, som udgangspunkt for 

 forklaringen af ethvert naturfænomen. 



Men en lykke var det ogsaa, at den sidste mand med auto- 

 ritet, der forsvarede de gamle tanker, skulde faa nedlagt dem i 

 en bog, der paa grund af sin tiltalende form skulde finde stor 

 udbredelse, oversættes til mange sprog og læses gjennem lange 

 tider. Herigjennem blev de gamle ideer aldrig helt glemt, de 

 blev som aandeligt frø opbevaret i jorden til en senere tid, som 

 var gunstigere for deres spireevne. Denne mand var Leonhard 

 Euler, selv en af Newtons betydeligste efterfølgere baade paa 

 den rene mathematiks og paa mekanikens omraade, og bogen 

 var hans breve til en tysk prinsesse, en populær fysik, kan man 

 sige, i brevform. Det var en gammel dansk oversættelse fra 

 1792 af denne bog, som Bjerknes havde fundet blandt de henlagte 

 bøger, hans far havde bragt med fra sin studietid i Kjøbenhavn, 

 og det var de i denne bog forfegtede kjætterske anskuelser, som 

 han drog frem og forsvarede ligeoverfor sine mere autoritets- 

 troende kamerater i bergstaden. Men diskussionen kunde kun 

 føres med filosofiske vaaben. Veien til at belyse sagen med nye 

 fakta anede han endnu ikke. 



III. 



Under sit arbeide ved graben lykkedes det Bjerknes at føre 

 sine mathematiske studier saa langt, at han i 1852, ved besva- 

 relsen af en mathematisk prisopgave, vandt kronprinsens guld- 

 medalje, og derved atter henledede universitetslærernes opmerk- 

 somhed paa sig. Aaret efter fik han en for sine studier noget 

 heldigere stilling, idet han blev adjunkt ved Kongsbergs middel- 

 skole. I 1854 blev han universitetsstipendiat i mathematik, og 

 det følgende aar drog han ud paa den videnskabelige udenlands- 



