12 V. BJERKNES. [No. 7. 



gyldigt for formidlede afstandsvirkninger. Men aabenbart er dette 

 et svagt punkt, naar man betænker, at alle de afstandsvirkninger, 

 som vi kjender fra naturen, synes at følge dette princip nøiagtig. Vi 

 skal snart se, hvordan Bjerknes paa sin vei senere naaede langt 

 forbi denne vanskelighed, medens det tilsvarende paradoks i den 

 hertziske mekanik endnu er uopklaret. 



VI. 



Kort efter dette gjennembrud indtraadte en uheldig foran- 

 dring i Bjerknes' arbeidsvilkaar. Ved Brochs udnævnelse til 

 statsraad i 1869 blev lærerpladsen i ren mathematik ledig. 

 Dette pusleri med kugler i vand var ikke anvendt mathematik 

 efter Brochs sind. Hans syn paa mekaniken var ingeniørens. 

 Efter paatrykning af Broch og Christie lod derfor Bjerknes sig 

 bevæge til at overtage professoratet i ren mathematik efter 

 Broch. Herved fjernedes gjenstanden for hans undervisning 

 sterkt fra gjenstanden for hans studier, og det betyder meget for 

 en, der i den grad som han var afhængig af koncentrationen. 



Han fortsatte sit arbeide under de nye forhold, men hans 

 høit spændte forventninger efter fremgangen i 1868 blev i lang 

 tid skuffede. Han havde haabet ved fortsat detaljstudium af de 

 kræfter, som han havde opdaget, at kunne udskille særskilte klasser, 

 der skulde være analoge med de enkelte af naturens kræfter. 

 Først og fremst havde han naturligvis tyngden i tankerne. Men 

 dernæst trængte ogsaa tanken paa magnetismens kræfter sig 

 frem, thi umiskjendelige ligheder med disse traadte frem. Men 

 hvordan han end vendte sine formler, saa fik denne lighed altid 

 noget flygtende og forvredent over sig. Noget helt kom aldrig ud 

 af det. Og desuden stod stadig paradokset med virknings- og mod- 

 virkningsprincipet som en tilsyneladende uoverstigelig hindring. 



Men ligefuldt overbevist om sine resultaters værd fortsatte 

 han sit arbeide utrættelig. Da fortsættelsen i fysisk retning fore- 

 løbig mislykkedes, sysselsatte han sig med gjennemarbeidelsen 

 af sit problem fra mathematisk side i videste udstrækning. 

 I 1871 offentliggjorde han første del af en bredt anlagt afhand- 



