1903.] TIL MINDE OM PROFESSOR C. A. BJERKNES. 15 



med deres træge masser, og saaledes loven om de pulserende 

 kugler reducerer sig paa den newtonske. Men den omstændig- 

 hed, at en hypothese ad hoc var nødvendig for at slaa bro til 

 en theori om gravitationens aarsag, var nok til at afholde ham 

 fra ethvert alvorligt skridt i denne retning. Tro mod det berømte 

 newtonske valgsprog „hypotheses non fingo" holdt han sig paa 

 den strengt objektive, empiriske forsknings grund, og han havde 

 der arbeidsstof nok, mere end han tilslut skulde magte. En tysk 

 etterfølger har et par decennier senere opstillet en theori for gra- 

 vitationen ved at indføre en hjælpehypothese af den antydede art. 



Foruden med den newtonske bestaar et ligesaa aabenbart 

 slegtskab med den Goulombske lov for vekselvirkningen mellem 

 elektriserede legemer eller mellem magnetpoler. Her er analo- 

 gien mere udstrakt; de elektriske og magnetiske masser kan være 

 baade positive og negative som pulsationsintensiteterne. Og 

 analogien udvider sig, idet man gaar over til andre bevægelses- 

 f ormer af kuglerne; der fremtræder et speilbillede, naturtro indtil 

 de mindste enkeltheder, af de elektrostatiske og de magnetiske 

 fjernvirkningsfænomener i al deres rige mangfoldighed. 



Jeg siger udtrykkelig speilbillede. Thi samtidig med, at lig- 

 heden er fuldkommen ned til de aller mindste karakteristiske eien- 

 dommeligheder, bestaar ogsaa mellem de elektriske og de hydro- 

 dynamiske fænomener det eiendommelige modsætningsforhold, 

 som ogsaa altid eksisterer mellem en gjenstand og dens speilbil- 

 lede. Mathematisk antager modsætningen formen af en fortegns- 

 forskjel: i det hydrodynamiske tilfælde har man tiltrækning mel- 

 lem ensbenævnte og frastødning mellem uensbenævte poler, me- 

 dens forholdet er omvendt ved elektriske og magnetiske fæno- 

 mener. 



Trods dette modsætningsforhold var Bjerknes ikke et øieblik 

 i tvivl om, at der bag en saadan udstrakt analogis optræden 

 maatte skjule sig en dyb naturhemmelighed, og at her laa tyngde- 

 punktet i hans fund, det hvorom den fortsatte forskning maatte 

 koncentrere sig. Og arbeidet kunde ikke længer indskrænke sig 

 til det rent theoretiske. Hans resultater var ikke længer af den 

 abstrakte natur, som kun kunde fremstilles paa papiret ved mathe- 



