1903.] TIL MINDE OM PROFESSOR C. A. BJERKNES. 17 



Efter at eksperimenterne for første gang var fremvist for uden- 

 landske lærde i Paris 1879, blev, paa opfordring af professor 

 Mascart, instrumenterne udstillet og eksperimenterne forevist ved 

 den elektriske udstilling i Paris i 1881, og vakte en overordentlig 

 opsigt ved dette i sit slags enestaaende videnskabelige stevne. 



Men denne kortvarige episode, hvor anerkjendelse, ikke saa 

 meget i form af ydre udmerkelsestegn som i beundrende udtalel- 

 ser af høitstaaende kolleger, i rigt maal strømmede ind paa ham, 

 skulde snart atter etterfølges af en periode af stille arbeide, der 

 skulde fortsættes indtil hans død, næsten ligesaa ubemerket og 

 upaaagtet som i hans ungdom. 



VI. 



Det, som nu alle ventede paa, var publikationen af det rige 

 materiale, som den videnskabelige verden kun kjendte gjennem- 

 foreløbige meddelelser og gjennem fremvisning af eksperimenter. 

 Han tog ogsaa fat paa forarbeiderne hertil med fuld kraft. Tiden 

 skulde synes saa gunstig som mulig. Theori og eksperimen- 

 ter dannede et sluttet, harmonisk hele. Vistnok befandt han sig 

 inden elektricitetslæren til en vis grad paa fremmed grund. Men 

 den tids elektricitetslære var endnu en spinkel og let gjennem- 

 skuelig theori, der i enkle mathematiske formler beskrev de em- 

 pirisk kjendte fjernvirkninger. 



Men der skulde ophobe sig nye vanskeligheder paa hans vei. 



Vi maa gaa vel en menneskealder længer tilbage i tiden for 

 at betragte en af de merkeligste videnskabelige bevægelser i det 

 forløbne aarhundrede. Den udgik fra Englands største eksperi- 

 mentalfysiker, Michael Faraday. Som autodidakt var han min- 

 dre end sine velstuderede samtidige paavirket af samtidens tænk- 

 ning. Heller ikke sad han inde med høiere mathematiske kund- 

 skaber, og dette reddede ham fra at komme ind i det hjulspor, 

 som tidens theoretikere fulgte. Hans iagttagelser om influens 

 i de dielektriske medier bragte ham til at forkaste den herskende 

 lære om virkninger paa afstand som den primære aarsag, til at 

 indføre forestillingen om et rumopfyldende medium, hvorigjennem 

 virkningerne forplantedes, og til at rette opmerksomheden mod, 



VicL-Selak. Forh. 1903. No. 7. Q 



