24 R. COLLETT. [No. 9. 



Desuden findes rige Gydepladse paa Bankerne udenfor Roms- 

 dals Amt. 



Østenfor Hammerfest har ikke kunnet paavises nogen større 

 Gydeplads hos os. 



Efter Gydetidens Slutning søger Skreien atter ud over 

 Havet; enkelte standse paa Kystbankerne, andre begive sig 

 længere ud paa Dybet, og kunne nu træffes i betydelig Afstand 

 fra Land. 



Hvorvidt det er Hovedmasserne af den udgydte Skrei, der 

 paa denne Maade tager sit Tilhold ude paa det store Nordhavs- 

 dyb, eller om de fleste al disse standse ved de bratte Egge, er 

 endnu ikke fuldt oplyst. 



7. Fjordtorsken. Som ovenfor nævnt, føres de i Fjorden 

 gydte Æg af Strømmene tilhavs, og Yngelen undergaar sin første 

 Udvikling i Fjord-Mundingerne, eller tildels langt udenfor disse. 

 Om Høsten drives Aarets Yngel, i Selskab med ældre Aars- 

 classer, ved indgaaende Strømme (der ogsaa føre andre pela- 

 giske Dyr, f. Ex. Cyanea capillata med sig), atter ind i den 

 indre Skjærgaard eller i Fjordene, hvor de oftest tåge sit Til- 

 hold paa tangbevoxede Steder (blandt Laminarierne), tildels paa 

 forholdsvis ringe Dyb. 



Vistnok kunne i Fjordene alle Aldersclasser træffes Aaret 

 rundt, som en mere eller mindre stationær Stamme; men Hoved- 

 massen synes ogsaa her at udvandre om Vaaren og vende til- 

 bage om Høsten. I Regelen ere disse stationære (og her gy- 

 dende) Fjordtorsk i den indre Skjærgaard kjendelig ved sin 

 rødbrune Farve, medens Havtorskens Farve er graa. 1 



Fiskerierne. Landets samtlige Torskefiskerier beskjæftiger 

 Aar om andet 90—100,000 Mand. 



1 At den rødbrune Farve dog ikke er nogen arvelig Character, og saa- 

 ledes tilhører en bestemt Race, men er afhængig af Individernes læn- 

 gere eller kortere Ophold i Tangregionen, er ved directe Forsøg paa- 

 vist af Dr. Joh. Petersen, som i Løbet af nogle faa Timer fik Indi- 

 viderne til at skifte Farve efter Arten af Opholdsstedet. (Beretn. fra 

 den Danske Biologiske Station. XI, 1900 og 1901, p. 15, Kbhvn. 1902.) 



