140 R. COLLETT. [No. 9. 



Det største foreliggende Expl. fra denne sidste Localitet har en 

 Totall. af 146 mm . 



I begge disse Søer forekomme de ved Siden af Hovedfor- 

 men, men holde sig altid i særskilte Stimer. I Hurdalssøen har 

 Stammen endog sit eget Navn (Sild); dens Gydetid falder her i 

 November og December. I Langtjordvand er Gydetiden i Slut- 

 ningen af September. 



Iøvrigt er Racen, som ved en flygtigere Betragtning kan 

 synes udpræget nok 1 , tilbøielig til at flyde over i Hovedarten, 

 naar Livsvilkaarene forandres. Saaledes bliver, ifølge Beboernes 

 Udsagn, "Hurdalssøens Sild til Sik, naar den overføres til andre 

 Vande". 



Sandsynligvis forekommer den samme Dvergform i andre 

 Søer og Elve (især i Finmarken). 



Føde. I Overensstemmelse med denne Arts svagere Byg- 

 ning og tættere Gjællegitter er Næringen væsentlig mindre Dyr, 

 eller det grovere Plancton; specielt kunne enkelte Arter af 

 Entomostraca i enkelte af vore Søer optræde i saa enorme 

 Masser, at Våndet synes næsten tykt (f. Ex. af Bosmina). 



Hos Exemplarer fra Langfjordvand i Syd-Varanger, fangede 

 Høsten 1883 (Totall. omkr. 120 mm ), vare saaledes Ventriklerne 

 fuldproppede af Entomostraceer, næsten udelukkende Bosmina 

 obtusirostris, (i tusindvis), samt enkelte Daphnia longispina. 



3. C. lavaretus, oxyrhynchus, Lin. 1766. 



Udbredelse. Den spidssnudede Form 2 , Næb-Siken, der, lige- 

 som de øvrige, ved Overgange er forbundet med Hovedformen, 

 synes idethele at udvikles sparsomt i Norge, og er her væsent- 

 lig kjendt fra Brakvand. Allerede i Femti- og Sexti-Aarene 

 modtog Chria.-Museet Exemplarer fra Elvemundingerne uden- 



1 Iste Gjællebue indeholder hos Exemplarer saavel fra Hurdalssø, som 

 fra Syd-Varanger omkr. 33 Straaler. 



' 2 Kjendelig ved den uddragne Snudespids, der rager betydeligt frem 

 foran Munden, og ender conisk eller spidst afrundet; Gjællegitteret har, 

 som hos Hovedformen, 30 Straaler (eller mindre) paa Iste Gjællebue. 



