1903.] MEDDELELSER OM NORGES FISKE I AARENE 1884 — 1901. lo- 7 » 



Disse havde allerede næsten fuldstændig antaget de ældre Indi- 

 viders Legemsforhold. 



Sandsynligvis tilbringe saaledes Lodde-Ungerne hele det 

 første Aar i Fjordene eller i Kystens Nærhed, og begi ve sig 

 først den paafølgende Høst, naar de ere henimod IV2 Aar gamle, 

 ud paa Havet; i Løbet af Vinteren opnaa de derefter Kjøns- 

 modenhed, og vende som 2-aarige Individer atter under de store 

 Indsig tilbage mod Land for at gyde. 



Ogsaa ved enkelte andre Leiligheder ere Loddens Unger iagt- 

 tagne ved vore Kyster. En Unge med en Totall. af 65 mm op- 

 toges af Dr. Hjort under „ Michael Sårs'" 2det Togt 8de Juni 

 1901 udenfor Elvemundingen i Baadsfjord (Øst-Finmarken). Et 

 Par Unger af samme Størrelse (omtr. 60 mm ) ere ligeledes optagne 

 af K. Dahl i Trondhjemsfjorden (ved Inderøen) i Midten ai No- 

 vember 1898; ogsaa disse sidste have tilhørt Aarets Kuld, men 

 sandsynligvis været udklækkede af sildige Kuld om Sommeren. 

 Ligeledes iagttages Lodde-Yngel jevnlig i Vefsenfjorden om 

 Sommeren. 



I Ventrikelen af en Sø-Ørret (S. eriox, trutta), fanget i Bak- 

 fjorden udenfor Tromsø 2den Aug. (1903), fandt jeg et Par noget 

 større Lodde-Unger, hvis Totall. var 90 mm . 



Dødeliglied. Saasnart Lodden har gydt, synes enorme 

 Masser hurtigt at gaa tilgrunde. Ofte indtræder Døden, medens 

 Stimerne endnu staa under Land, men leilighedsvis kunne de 

 døde Masser iagttages af Fangstmændene paa Havet i mange 

 Miles Afstand fra Kysten. 



De døende Individer sees herunder at skyde op mod Over- 

 fladen og gjøre her nogle uregelmæssige Svingninger; be- 

 røres de, søge de atter at trænge ned i Dybet, men flyde atter 

 op, falde snart om med Bugen i Veiret, og dø. En tidlang bliver 

 den saa liggende i Våndet, med Bagkroppen sænket og Hovedet i 

 Vandskorpen, forandrer efterhaanden Farve og bliver brunagtig, 

 og synker. 



Hovedmassen af de døde Individer angives at være Hanner, 

 men der forekommer ogsaa, skjønt sjeldnere, døde Hunner. 



