1903.1 TRE ORKNØSKE RUNEINDSKR1FTER. 11 



som tegn for eksplosivlyden g. Det bør dog nævnes, at ordet 

 økse i indskrift nr. XVI er skrevet ehse. 



Mandsnavnet Tryggr er ifølge 0. Rygh (Gamle Personnavne 

 i norske Stedsnavne s. 266) ikke sjeldent i Norge fra 14de aarh. 

 af og bruges endnu paa Østlandet. Om usikre spor til dette 

 navn i stedsnavne fra det sydlige og vestlige Norge se 0. Rygh, 

 anf. st. 



Foreløbig læser og tolker jeg den hele indskrift saaledes: 

 tryhr ræist runar £)esar, 

 det er: Tryggr ræist runar Jjessar „Trygg ristede disse 

 runer". 



Den givne læsning og tolkning af ranerne 1 — 5 maa endnu 

 kun betragtes som et forsøg. I det følgende skal jeg i en anden 

 forbindelse komme tilbage hertil og da søge at gjøre den fore- 

 slaaede opfatning af indskriftens første ord sandsynlig. 



P. A. Munch (Saml. Afhandlinger IV 519) og Wimmer 

 (Runenschrift s. 250 anm. 1) anser Maeshowe-indskrifterne for 

 at være i det store og hele tåget samtidige, fra midten af 12te 

 aarh. Denne fastsættelse af tid synes ogsaa at kunne gjælde 

 indskrift nr. XXII. Anvendelsen af h som tegn for gg og rune- 

 formerne for æ, e og s (jfr. i det foregaaende) stemmer vel 

 overens med at henføre nr. XXII til 12te aarh. 



I det følgende skal jeg gjennemgaa de eiendommelige rune- 

 tegn i denne indskrift ét for ét og søge at gjøre rede for deres 

 oprindelse. 



u-runen nr. 12 synes at være opstaaet af den almindelige 

 runeform [\. Runen har faaet to mod hinanden vendte krum- 

 stave, som ved et stort mellemrum er adskilte fra hinanden. 

 u-runen kan saaledes opfattes som fremkommet ved etslags 

 fordobling. 



f>-runen (nr. 16) kan forklares som udgaaet fra den alminde- 

 lige js-rune. Istedenfor den ene halvcirkelformede kvist til høire 

 har runen faaet to aabne, noget buede og indbyrdes nogenlunde 



