14 MAGNUS OLSEN. [No. 10. 



gaaet fra 1 (neppe T)- Halvcirkelformede kviste er her traadt 

 istedenfor rette, medens det omvendte synes at være tilfældet 

 ved J)-runen og r-runen. 



Hvis rune 1 rigtig er læst som t, er denne rune enten en 

 forenklet form af t-runen nr. 10, eller den er direkte opstaaet af 

 runeformen "1, idet en halvcirkelformet kvist er traadt istedenfor 

 en ret kvist og denne kvist er anbragt nedentil til høire paa 

 hovedstaven istedenfor oventil til venstre ; noget lignende er det, 

 naar a-runen, skjønt den synes at være udgaaet fra <J, dog har 

 kvistene til høire (jfr. bemerkningerne til a i det foregaaende). 



y-runen (nr. 3) tænker jeg mig opstaaet af den almindelige 

 y-rune /k ved fordobling og ved forflerelse af kvistenes antal, 

 paa lignende maade som u-runen nr. 12 er udgaaet fra den 

 almindelige u-rune f\. 



æ (rune 7). Om denne rune, som har faaet en kvist mere 

 end den almindelige æ-rune +, er allerede talt tilstrækkelig 

 i det foregaaende; se s. 9. 



e (rune 17). Denne rune synes at være opstaaet ved for- 

 snørkling af j. Under omtalen af indskriftens e-rune (s. 8 f.) har 

 jeg bemerket, at de to smaastreger, som til begge sider skraaner 

 nedad fra midten, synes at minde om den for {-runen karak- 

 teristiske prik eller streg paa midten (jfr. de ensartede hager paa 

 s-runen nr. 9). f-runens prik kunde ogsaa have givet foranled- 

 ningen til løkken paa midten af indskriftens e-rune. Man kunde 

 saa have gaaet videre i forsnørklingen af denne rune og givet 

 den lignende løkker baade oventil og nedentil. 



Af denne gjennemgaaelse af de enkelte runetegn fremgaar 

 det, at den her anvendte runeskrift synes at være dannet ved 

 forandring af den almindelige yngre runerækkes tegn efter visse 

 bestemte principer. Disse principer er i korthed følgende: 



1) Kviste tilføies, oftest saaledes at mere symmetriske former 

 fremkommer. Dette er tilfældet ved de fleste af runerne: u, f», 

 a, s (rune 9), t (rune 10), y. Ved s-runen nr. 18 er maaske 

 kun én kvist tilføiet; jfr. ogsaa æ (rune 7). 



2) En halvcirkelformet linje afløses af to indbyrdes nogen- 

 lunde parallele linjer (f>, r). 



