16 MAGNUS OLSEN. [No. 10. 



Som jeg senere skal søge at vise, forekommer i indskrift 

 nr. XXII, ligesom i en anden indskrift fra Maeshowe, som hører 

 sammen med denne, enkelte, som det synes, temmelig gamle 

 kunstlerier. Runeristeren maa have sit kjendskab til disse kunst- 

 lerier fra en tradition, som i det 12te aarh. endnu var levende 

 paa Orknøerne. Det kunde da ligge nær at antage, at ogsaa 

 selve runeskriften i nr. XXII havde forbilleder fra ældre tid. 



Angaaende tiden for den eiendommelige art runeskrift, som 

 er anvendt i Maeshowe nr. XXII, har professor S. Bugge vel- 

 villig meddelt følgende : 



„Jeg tror, at den her forekommende Lønskrift i sin særlige 

 Form er sen (fra 12te Aarh.), men jeg finder det rimeligt, 

 at en lignende Forsnørkling af Runeformerne allerede tidligere 

 har været brugt. Formerne for æ og e henviser til 12te Aarh. 

 Formen for y er ikke ældre end Ilte Aarh., og det fortjener at 

 mærkes, at denne er særlig norsk og hverken kan være svensk 

 eller dansk, da dette Tegn forudsætter Mangelen af en egen 

 Rune for det af s opstaaede r. 



Jeg tror, at ogsaa Brugen af en Form af s, som er opstaaet 

 af den korte s-Rune, ved Siden af en Form, som er opstaaet 

 af den lange s-Rune, brugt for ss, er sen. Dette Skifte er efter 

 min Formodning beslægtet (men ikke identisk) med Brugen af 

 den lange s-Rune for c ved Siden af den korte s-Rune for s, 

 thi c bruges i de ældste islandske Haandskrifter for s (navnlig 

 efter t) og ss i Efterlyd. 



s-Runen med Tværstreg J. er yngre end s-Runen med 

 Prik * eller uden nogensomhelst LJdvidelse af Halvstaven nedentil. 



Runeristeren bruger for t i Begyndelsen af Indskriften et andet 

 Tegn end i Slutningen af Ordet ræist. Ogsaa denne Adskillelse 

 synes mig sen og er mulig endog paavirket af latinsk Bogskrift. 



Formen for r synes at forudsætte en sen Runeform." 



Af de 4 almindelige runer, som forekommer i indskrift nr. 

 XXII, er der to (rune 4 og 5), som uvilkaarlig maa falde i 

 øinene derved, at deres træk er ridsede dobbelt. I de øvrige 

 indskrifter fra Maeshowe findes kun ét eneste sidestykke dertil, 



