20 MAGNUS OLSEN. * [No. 10. 



Som man ser, indeholder denne nidskrift kun et præpo- 

 sitionelt udtryk, hvortil er føiet en relativsætning. Den kan 

 derfor ikke være en fuldstændig indskrift. Rafn har visselig 

 truffet det rette, naar han antager, at nr. XVI skal læses sammen 

 med nr. XVIII. Vi faar da en fuldstændig strofe, der giver ud- 

 merket mening: 



(XVIII.) Pessar runar 



ræist sd madr, 



er rynstr er 



fyrir vestan haf, 

 (XVI.) med fiæirri øksi, 



er åtti Gaukr 



Trandils sonr 



fyrir sunnan land. 

 Allerede fra meningens side er saaledes Rafns opfatning af 

 de to nidskrifter meget tiltalende. Den kan ogsaa støttes ved 

 følgende overensstemmelser mellem nr. XVIII og nr. XVI. 



Under omtalen af nr. XVIII har jeg gjort opmerksom paa, 

 at to af denne indskrifts 4 vers er trestavelses. I nr. XVI findes 

 sikkert ét trestavelses vers (f>rænilsonr), maaske to, idet linjen 

 er dtti Gaukr, som prof. Bugge bemerker, mulig kunde læses 

 som trestavelses; er kunde nemlig, da foregaaende verslinje 

 ender paa en vokal (øhse), lænkes ikke at danne en stavelse 

 for sig. Hvis dette er rigtigt, da er det at merke, at det i begge 

 indskrifters halvstrofer er 2den og 3dje verslinje, som er tre- 

 stavelses. 



Videre har jeg i det foregaaende gjort opmerksom paa, at 

 alliterationen i nr. XVIII i de ulige vers dannes af andet betonede 

 ord, i de lige vers af første. Det samme forhold møder vi ogsaa 

 i nr, XVI. 



Hvad jeg her har bemerket om den metriske bygning af 

 nr. XVIII og nr. XVI, taler saaledes sterkt for, at de tilsammen 

 udgjør én strofe. Til støtte for denne antagelse kan ogsaa de 

 to halvstrofers væsentlig ensartede sætningsbygning anføres (sd 

 madr, er — ftæirri øksi, er). Endelig bør nævnes den paral- 



