26 MAGNUS OLSEN. [Nt). 10. 



I andre runeindskrifter gives der, saavidt jeg ved, intet di- 

 rekte tilsvarende til den eiendommelighed i nr. XVI, at de samme 

 runer ukr, alt eftersom man forbinder dem med to ai den egent- 

 lige indskrifts runer (kø) eller med to i den egentlige indskrift 

 overflødige runer (tr) giver to forskjellige navne (keukr og trukr). 



Derimod skal jeg i det følgende paavise nogle eiendomme- 

 ligheder særlig ved den ene af de her behandlede orknøske ind- 

 skrifter (nr. XVIII), hvortil analogier kan anføres fra en anden 

 runeindskrift, Rok-indskriften. 



Foruden den allerede omtalte ornamentalt udsmykkede ^-rune 

 i ordet haf bør i nr. XVIII særlig fremhæves runen for m i 

 ordet maf>r. 



Denne rune (se tegningen s. 17) viser stor lighed med den 

 almindelige m-rune Y, idet den kun deri afviger fra Y> at den til 

 høire har 3 kviste istedenfor én. Dette har forledet Stephens 

 til at opfatte den som en „ornamental" Y-rune (Run. Mon. I 

 238 f.). Mod Stephens har Wimmer (Runenschrift s. 239 f.) 

 gjort gjældende, at runeristeren med hensigt har givet m-runen 

 denne „ornamentale" form. I nr. XVIII er, som nævnt, f)isar 

 runar skrevet med kvistruner, og derpaa følger med almindelig 

 runeskrift rist sa ma|>r osv. Ved m-runen i ordet ma£>r har 

 runeristeren grebet. anledningen til at give nøglen til lønskriftens 

 forstaaelse, idet denne rune ved en liden modifikation, men derfor 

 lige forstaaelig, har faaet formen med én kvist til venstre og 3 

 kviste til høire, hvorved det tilkjendegives, at m er rune 3 i Iste 

 æt, ikke, som man skulde vente, i 3dje æt. 



Et lignende forhold tinder vi efter min mening ogsaa paa 

 Rok-stenen i Ostergotland. 



Paa Rok-stenens brede bagside, der delvis er beskrevet med 

 runer af den længere række, forekommer som rune 12 i tvær- 

 linjen nedentil (linje / hos Bugge) et tegn, der nærmest ser ud 

 som en p^une med kviste til begge sider; til høire udgaar 4 

 kviste, til venstre 3. Dette tegn, som forekommer i en linje, 

 der er skrevet med den længere rækkes runer, læser Bugge 

 (Rok-Stenen og Fonnaas-Spænden s. 43 ff.) utvilsomt rigtig som f), 

 og han forklarer tegnet som en kvistrune, der bestaar af en ret 



