28 MAGNUS OLSEN. [No. 10. 



vanlige fc-rime at være anvendt i en bestemt hensigt. Det for- 

 tjener at merkes, at m-runen i majpr er den 17de rune fra 

 nidskriftens begyndelse. Først kommer 16 runer, saa denne 

 afstikkende kvistrune, derpaa igjen 24 almindelige runer og saa 

 den afstikkende, ornamentait udførte h-rune i ordet haf. Disse 

 tal, 16 og 24, bringer os uvilkaarlig til at tænke paa antallet af 

 rimer i de to runerækker. 1 



Det kan neppe skyldes et tilfælde, at to iøinefaldende rune- 

 former i nr. XVIII netop er anvendte paa saadanne steder i 

 nidskriften, at de afdeler grupper paa 16 og 24 runer; thi ogsaanr. 

 XVI synes at fremvise bestemt adskilte grupper paa 16 og 24 

 runer. 



I nr. XVI er i ordet sonr o adskilt fra n ved en liden vertikal 

 streg, som her midt inde i et ord ikke kan opfattes som skilletegn. 

 Tæller vi runerne fra nidskriftens slutning, vil vi tinde, at denne 

 lille streg er anbragt mellem den 16de og 17de rune fra nid- 

 skriftens slutning. Altsaa ogsaa her hentydes til antallet af 

 runer i den yngre runerække. 



I nr. XVI tiltager runernes høide til og med r-runen i ordet 

 keukr, mens det følgende ord trænils er skrevet méd betydelig 

 lavere runer. Dette kan være skeet for at udhæve indsnittet 

 mellem de to linjepar i halvstrofen. Men ogsaa et andet hensyn 

 kan have virket med. Antallet af runer fra og med t i trænils 

 til nidskriftens slutning er 24. Ogsaa første halvdel af ind- 

 skriften (til og med r i køukr) kommer til at udgjøre 24 runer, 

 naar de tilsyneladende overflødige runer t og r tælles med. Jeg 

 ser heri, ligesom i nr. XVIII, en bestræbelse for at faa frem 

 grupper paa 24 runer. 



Endnu saa sent som ved midten af det 12te aarh. har der 

 altsaa paa de nordiske øer i Vesten holdt sig en — kanske 

 næsten udvisket — tradition om den ældre runerække, bestaaende 

 af 24 tegn. Dette er næstsidste gang, vi i Norden finder spor 



1 Med flid synes der i indskriften at være skrevet rist, ikke ræist, foråt 

 kun 16 runer kunde gaa foran m-runen, som kunde ombyttes med en 

 kvistrune, uden at dens form væsentlig ændredes. 



