1903]. PORTLANDIA ARGTICA, GRAY OG DENS FOREKOMST. 5 



landpladens største nedsynken efter den sidste istid, som paa for- 

 skjellige steder bestemtes at ligge mellem 70 og 90 ni. o. h., 

 lavest ude ved kysten, høiest i den midtre og indre del. Foruden 

 denne boreale fauna, som maa tilhøre et afsnit forud for den 

 sidste istid, lykkedes det mig ogsaa ved de samme anledninger 

 at vise tilstedeværelsen af forstyrrede lerlag med Portlandia 

 arctica overleiret af bundmoræne og fluvioglaciale afleiringer. 

 Endskjønt forholdet mellem de her nævnte fossilførende lag endnu 

 ikke er helt udredet, saa synes dog den portlandia-førende ler- 

 formation at være ældre end den cyprina-førende littoral- 

 dannelse, og man staar derfor her lige over for en egte arktisk 

 afsætning, der tilhører et glacialt led adskilt fra den sidste istid 

 ved en boreal periode. Tildels meget udvisket, men derfor ikke 

 mindre interessante, har imidlertid disse forhold for vort lands 

 vedkommende hidtil ikke været gjenstand for den opmærksomhed, 

 som de virkelig fortjener. 



I vort land har interessen, forsaavidt det gjælder forekomsten 

 af Portlandia arctica, væsentlig knyttet sig til det af Torell og 

 Brøgger benævnte yoldialer, der opfattedes som vort ældste 

 marine ler, en grundvandsafsætning udenfor de store råer paa 

 begge sider af Kristianiafjorden. Inden dette omraade er nu 

 Portlandia arctica fremfundet, hovedsagelig gjennem professor 

 Brøggers undersøgelser, fra ikke mindre end henimod tredive 

 forskjellige lokaliteter. Denne eiendommelige optræden af port- 

 landiafaunaen udenfor de store råer og den omstændighed, at 

 denne fauna ikke gjenfandtes indenfor, men pladsen her optoges 

 af en arktisk dybvandsfauna, ledede Brøgger til den antagelse, 

 „at Portlandia arctica og den samme ledsagende fauna kun rindes 

 udenfor raet". Og med de, ialfald tilsyneladende, enkle forhold, 

 som her gjør sig gjældende inden vort eget lands grænser, stemmer 

 en saadan antagelse godt overens. Paa svensk side af grænsen 

 har derimod dette forhold vist sig noget mere kompliceret. Paa 

 naturforskermødet i Stockholm 1898 udspandt der sig i anledning 

 af et foredrag, som Torell holdt om „Arca glacialis", en diskussion 

 mellem De Geer og foredragsholderen. Torell hævdede her for- 

 skjellen mellem yoldialeret og arcaléret, medens De Geer frem- 



