15 



5. V. M. Goldschmidt holdt et foredrag: Mellem to 

 tidsaldre. Han paapekte heri hvordan vi med hensyn til materiel 

 kultur lever i en eiendommelig overgangstid mellem to store 

 kulturperioder. Han viste, hvordan hver tidsalder er præget av 

 menneskets forhold til raastoffene, specielt de raastoffer som 

 er tat fra den anorganiske natur, hvordan man i stenalderen var 

 henvist til at benytte uforædlede raastoffer, hvorledes den næste 

 tidsalder, de tunge metallers tidsalder, var karakterisert ved ut- 

 vindingen av de tunge metaller og deres anvendelse. Man kan si 

 at denne anden tidsalder indtil midten av nittende aarhundrede 

 viste kun smaa variationer med hensyn til raastofproduktion 

 og raastoff orædling. Stort set er det den samme materielle kultur 

 som har holdt sig fra f. eks. romernes tid og til første halvdel b x 

 forrige aarhundrede. 



Fra omkring 1850 satte der imidlertid ind en voldsom økning 

 i produktionen og forbruket av alle raastoffer, sandsynligvis 

 under paavirkning av de bedrede transportmuligheter. Denne 

 økning vil, hvis den vedvarer i længere tid, medføre at selv de 

 rikeste raastofforekomster vil tømmes for sit indhold, de raa- 

 stoffer som har været grundlaget for den sidste tidsalders materi- 

 elle kultur, vil efterhvert bli mere og mere vanskelig at erholde. 

 Naturligvis vil raastofforekomstene endnu kunne vare i mange 

 menneskealdre, specielt naar hensyn tåges til eventuelle frem- 

 skridt i de tekniske metoder ved forekomstenes tilgodegjørelse, 

 samt eventuel opdagelse av nye forekomster, samt en gjennem- 

 ført økonomi i forbruket; men stort set kan man si, at holdepunk- 

 tet i den kultur som utelukkende er basert paa de tunge metaller, 

 snart vil bli overskredet. 



Imidlertid er der andre raastoffer end de hittil nyttiggjorte 

 som da vil kunne træ i de gamles sted. Specielt gjælder dette 

 anvendelsen av letmetallene, eksempelvis aluminium, magne- 

 sium, ealcium og deres forbindelser, som i stadig større utstræk- 

 ning blir tilgodegjort, og hvis raastoffer forefindes i uuttømme- 

 lige mængder. Ogsaa titan faar nu industriel anvendelse. 



Allerede nu kan man paapeke hvorledes de lette metaller 

 fortrænger de hittil utelukkende anvendte tunge metaller fra 

 vigtige enemerker, og man kan si at den næste tidsalder, den 

 tidsalder ved hvis begyndelse vi lever, vil kunne betegnes som 

 de lette metallers tidsalder. 



