55 



samtidig de faste sakkyndige specialutvalg for eventuel be- 

 dømmelse av gehalten av indleverte avhandlinger av ikke-med- 

 lemmer, for avgivelse av sakkyndige erklæringer (responsa) an- 

 gaaende spørsmaal, som oftere forelægges selskapet til uttalelse 

 av departementerne osv. En forholdsvis fordeling av medlem- 

 merne efter faggrupper er ogsaa i og for sig ønskelig allerede 

 for opnaaelse av en tilstrækkelig alsidig repræsentert sammen- 

 sætning av selskapet 



Skal imidlertid gruppeinddelingen bibeholdes, synes det 

 derfor efter de nu indvundne erfaringer heldigst atter at indføre 

 bestemt fastsat begrænsning av medlemsantallet ogsaa inden 

 grupperne. 



Ophævelsen av bestemmelsen herom var oprindelig foran- 

 lediget ved en skrivelse av professor Vilh. Bjerknes av 

 10de oktober 1911, som hadde til hensigt i iindtagelsestilfælde, 

 naar saa maatte være særlig paakrævet, at aapne adgang til ind- 

 valg av enkelte medlemmer utover det normale medlemsantal saa- 

 vel i gruppe, som i klasse. Saadan adgang var efter professor 

 Bjerknes's mening særlig ønskelig, fordi ved den i 1906 indførte 

 ordning det abnorme forhold vilde kunne indtræffe, at en gruppe 

 gjennem længere tid vilde kunne komme til at beståa av over- 

 veiende gamle medlemmer, mens de virkelig aktive repræsen- 

 tanter for gruppens videnskaper ikke kunde indvælges, før 

 efter ved dødsfald indtrædende ledighet. Professor Bjerknes 

 hadde i den anledning foreslaat følgende tillægsbestemmelse til 

 statuterne: »Disse bestemmelser om begrænsning av medlems- 

 antallet i klasserne skal ikke være til hinder for at nye norske 

 medlemmer indvælges, naar dette kan ske uten at der i ved- 

 kommende gruppe blir flere medlemmer under 70 aar end fastsat 

 ved de anførte maksimaltal «. 



En nærmere undersøkelse viste dengang, at denne av pro- 

 fessor Bjerknes foreslaatte utvei ikke vilde avhjælpe det særlig 

 av ham fremhævede misforhold ved den bestaaende ordning. 

 Men erfaringen har nu senere paa den anden side tilstrækkelig 

 godtgjort, at heller ikke den i 1914 besluttede ophævelse av 

 gruppernes medlemstal har kunnet avhjælpe den paaklagede 

 ulempe. Det er derfor heller ikke av hensyn til det forslag, 

 som oprindelig foranlediget ophævelsen av bestemmelsen om 

 gruppernes medlemstals begrænsning, nu længer nogen grund 

 til at fastholde beslutningen herom av 16de januar 1914. Derimot 



