81 



Det vil ikke være mulig i den tid som her staar til min 

 raadighet, at kunne gi et fuldstændig billede av denne store for- 

 skers videnskabelige virksomhet. Hvad der fremfor alt vil staa 

 som et varigt monument over hans virke, er hans opdagelse av 

 den anomale dispersion. Hans opdagelse bestaar i paavisningen av 

 at et prisme av fuchsin vil gi et spektrum hvor rækkefølgen av 

 farverne er omvendt av hvad man f inder ved de gjennemsigtige 

 legemer. 



Betydningen av opdagelsen ligger i at det ledet til en fuld- 

 stændig teori, der foruten at gi lovene for og aarsakerne til selve 

 dispersionsfænomenerne samtidig viste at disse fænomener 

 stod i nøie kausal forbindelse med absorptionsforholdene. 



Det gik Christiansen som det gik Ørsted, at det blev ikke 

 ham selv som opdager av den grundlæggende effekt der kom til 

 at utdra de fulde konsekvenser. Dette er senere gjort av mænd 

 som Sellmeier, Kettler, Helmholtz, og senere er teo- 

 rien utviklet paa helt moderne grundlag avLorentz, idet han 

 paa den ene side bygger paa Maxwells lysteori, og paa den anden 

 side antar, at materiens indflydelse beror paa medsvingninger av 

 elektroner som findes bundet til atomer og molekyler, og vi 

 kan si at Christiansens opdagelse har git støtet til et av de 

 smukkeste og interessanteste avsnit indenfor læren om lys og 

 materie. 



Christian Christiansen blev født 9de okt. 1843 i 

 Lønborg ved Tarm i Jylland. Han blev student i 1861, cand. 

 mag. i 1866. Han var 1873 — 1882 lærer i fysik ved Søofficer- 

 skolen, i 1876 blev han tillike docent i fysik ved Polyteknisk 

 læreanstalt og Landbrukshøiskolen, og blev i 1886 professor i 

 fysik ved Universitetet, en stilling han indehadde til 1912. 



Han blev betrodd en række vigtige hverv og tildelt mange 

 videnskabelige udmerkelser. Han blev medlem av Videnska- 

 bernes Selskab i Kjøbenhavn i 1875, og er senere blit medlem av 

 videnskapsselskaperne i Kristiania, Upsala og Stockholm, og av 

 det Physiographiske selskap i Lund, av det Physikalsk-medi- 

 cinske selskap i Erlangen. Han blev utnævnt til dr. med. honoris 

 causa ved Kiøbenhavns universitet 1894, og dr. juris ved Cflas- 

 gows universitet 1896. 



Ved hans død har fysikken mistet en av sine betydeligste, 

 ihærdigste dyrkere. 



