kaldte raatrevler, d. v. s. cellulose + inkrusterende forbindelser, 

 især lignin. Fjerner man disse sidste av halm eller træ ved ko- 

 king i sure eller alkaliske uorganiske opløsninger under tryk, 

 faar man tilbake en nogenlunde ren cellulose, som viser sig at 

 ha stor næringsværdi især hos planteæterne ; hos drøvtyggere har 

 halmcellulose samme fettdannende værdi som ren stivelse. 



Eksakt videnskabelige forsøk over træcellulosens næringsværdi 

 foreligger ikke. Siden høsten 1917 har der været arbeidet meget 

 paa at faa bevæget dyreeierne i Sverige og i vort land til at bruke 

 træcellulose, i Tyskland har den ingen anvendelse fundet, mens 

 derimot halmcellulose er brukt i stor maalestok der. Ved forings- 

 forsøksstationen paa Landbrukshøiskolen er der i vinteren og vaa- 

 ren 1917 — 18 utført en række forsøk med træceldulose til 24 

 melkekjør, 27 kviger og 2 sauer, de sidste i fordøielsesforsøk 

 og et par andre mere eksakte undersøkelser. 



Fordøieligheten hos drøvtyggere er* paafaldende stor. 90 % 

 av det organiske tørstof og 95% av præparatets indhold av 

 virkelig cellulose gaar i opløsning; stoffet kan i denne henseende 

 maale sig med de lettest fordøielige, koncentrerte naturlige for- 

 stoffer. Tallene stemmer med de ved svenske undersøkelser 

 fundne. 



»Melkeproduktionsværdien« er betydelig. 1 kg. tør træcellu- 

 lose med 6% vand har samme værdi som 1 kg. havre, naar 

 mængden av fordøielig eggehvite er like stor i de sammenlignede 

 rationer. Den nøiagtige nettokaloriværdi pr. kg. i henhold til 

 dette fund lar sig ikke bestemme uten ved respirationsapparat, 

 da en ikke liten del av cellulosens energi gaar spildt ved metan- 

 og vandstofgjæring i f ordøielseskanalen ; men en tilnærmelsesvis 

 rigtig værdi lar sig beregne; 1 kg. træcellulose med 6% vand 

 og 0,94 kg. fordøielig organisk stof skulde ha en fysiologisk 

 kaloriværdi paa vel 2 200 kg.kal.; omkring 55% av kal.vær- 

 dien i det fordøiede er utnyttet i stofproduktionen hos melke- 

 dyret, resten er » termisk « energi, som medgaar til det fysiolo- 

 giske og fysiske fordøielsesarbeide, og tap ved bunden energi i 

 gjæringsprocessens metan og vandstof. 



Hos voksende ungdyr synes værdien at være temmelig nøi- 

 agtig den samme. 



Svin synes eiendommelig nok at nytte træcellulose adskillig 

 daarligere end drøvtyggere efter vore endnu ikke avsluttede un- 

 dersøkelser, mens halmcellulose, fremstillet ved koking av halm 



