17 



Hertil knyttet Winge følgende uttalelser: 



Jeg har naturligvis med den største interesse fulgt Falks 

 vegtige foredrag og er meget taknemlig for, at han har mottat 

 den opfordring som jeg tillot mig at stille i mine psykiatriske 

 bemerkninger om sprogets oprindelse. (Se »Oversigt« for 1918, s. 22). 



Erfaring viser jo, at en sak tar sig meget forskjellig ut 

 alt efter det stade fra hvilket den betragtes. Tingen tar sig 

 anderledes ut naar den sees ovenfra, end naar den iagttages 

 nedenfra, og det samme problem gripes anderledes an av en 

 sprogmand end av en psykiater. Det er derfor ganske na- 

 turlig, ja selvfølgelig, at jeg som psykiater har opmerksom- 

 heten fortrinsvis rettet paa andre sider av det problem vi her 

 behandler, end dem som sprogmanden Falk først og fremst 

 har for øie, og det har saaledes for mig været en stor tilfreds- 

 stillelse at erfare, at forskjellen mellem vor opfatning ikke er 

 større end den viser sig at være. 



Jeg har stillet mig dette spørsmaal: » Hvorledes er det i 

 menneskehetens urhistoriske tidsalder gaat til at artikulerte 

 lyd har faat sproglig betydning ?« og jeg har sluttet mig til 

 den opfatning, at affektsmitte i saa henseende har spillet 

 hovedrollen. Ved gjennemtænkning av problemet er jeg kommet 

 til den mening, at en affektsmitte der skal kunne tillægges en 

 virkning som den heromhandlede, forutsætter at vedkommende 

 mennesker paa den givne tid har befundet sig paa et tidlig 

 prælogisk standpunkt, samt at psykiatrien, ialfald for tiden, 

 ikke kan gi oplysninger av interesse for forstaaelsen av ut- 

 viklingen utover et tidlig utviklingstrin (som jeg har benævnt 

 det protoglossiske), fordi der paa dette trin ikke foreligger et 

 virkelig lydsprog, men blot et forstadium til et saadant, idet 

 der endnu ikke har utviklet sig noget grammatisk system med 

 former eller syntaks. Hvis man vil gjennemføre en sammen- 

 ligning med barnesproget (noget som forøvrig efter min mening 

 maa ske med varsomhet), blir det heromhandlede utviklingstrin 

 nærmest at jevnføre med dettes agrammatiske stadium. 



Den protoglossiske utvikling begynder med at artikulerte 

 lyd faar betydenhet som understøttelsesmiddel for gebærde- 

 sproget, og ender med at disse lyd for den væsentligste del 

 erstatter gebærdene — eller i det mindste faar den langt over- 

 veiende betydenhet. Jeg har av den netop anførte grund be- 

 grænset mit studium til protoglossa og har følgelig ikke kunnet 



2 



