19 



orddannelse. Jeg har gjort opmerksom paa at den heromhand- 

 lede antagelse støttes ved erfaringer fra den affektive glossolali 

 med dens fordeling av evnene »yévrj yfaooou>v« og egf-irjvela 

 y/MOOcZv« mellem forskjellige personer. Hvad den anden ind- 

 vending angaar, skal jeg henvise til hvad jeg herom har anført 

 i mit skrift, og her indskrænke mig til at præcisere følgende: 



I menneskelige bolighuler fra en tidlig stenalder har man 

 fundet tegninger av utdøde dyr, f. eks. mammut, hvilke er utført 

 med saa stor dygtighet at de gir et tydelig billede av dyrets 

 utseende. Men dette standpunkt kan først være naadd efter en 

 utvikling, som har varet i mange aarhundreder efter at tegne- 

 gebærden — den vigtigste av de sekundære gebærder — op- 

 kom; og naar saa er tilfælde, maa det efter min mening an- 

 tages, at gebærdesproget har naadd et saa fremskredet stadium 

 at kravet paa navnegivning har gjort sig gjældende, og at 

 følgelig artikulerte lyd er kommet i bruk som et vigtig med- 

 delelsesraiddel. Men hele denne utvikling maa, saavidt jeg 

 skjønner, være avløpet i animistisk tid og i en saa tidlig præ- 

 logisk epoke at begrepsdannelsen ialfald ikke kan være naadd 

 utover den aller første begyndelse. 



Jeg har i mit skrift i » Psykiatriske og sexologiske bemerk- 

 ninger om tabu og totem« kortelig redegjort for de forhold 

 som leder til den antagelse, at de ældste menneskearter har hat 

 en brunsttid om vaaren, og at parringslekene allerede i ani- 

 mistisk tid er blit kultisk behandlet og saaledes har dannet 

 grundlaget for de primitive vaarfester. Men under en ceremoni 

 kan aldrig alle deltagere være likestillet; der maa være ledere 

 og ledede, og blandt de førstnævnte vil der optræde en dirigent 

 — det vil under de primitive vaarfester si en shaman. Heller 

 ikke de ledede vil være likeværdige, idet nogen vil træde i en 

 intimere rapport med shamanen end de øvrige. Den første 

 betingelse for at affektiv glossolali skal komme istand, vil alt- 

 saa foreligge. Et gebærdesprog understøttet med faa artikulerte 

 lyd vil efter min opfatning være tilstrækkelig til at istandbringe 

 den nødvendige rapport mellem festens deltagere. Den anden 

 hovedbetingelse for den affektive glossolalis fremkomst vil altsaa 

 efter min mening ogsaa være opfyldt. 



Hvis jeg har opfattet Falk rigtig, mener han, at affekt ikke 

 kan ha spillet den avgjørende rolle for den oprindelige sprog- 

 dannelse som flere forskere har hævdet, fordi isaafald interjek- 



