46 



visens oprindelse og vandringer og en rekke spørsmål som 

 henger sammen med det. Her kan vi peke på gamle forbin- 

 delser med England og Frankrike, og skal problemet løses, må 

 forskerne ha adgang til det store utrykte materiale fra Norge 

 og Færøiene. Dette materiale finnes samlet i Norsk Folke- 

 minnesamling og intet annet sted, det færøiske i avskrift, det 

 norske i original. Her må videnskapsmennene møtes, her kan 

 bli et centrum for folkevisegranskingen, her må instituttet 

 kunne yde noget virkelig førsterangs. En samlet utgave av 

 vore folkeviser er nu under arbeide, men det vil ta årrekker 

 før utgivelsen kan bli avsluttet, og det vil være av stor be- 

 tydning for utgaven å få istand samarbeide med franske 

 og engelske videnskapsmenn. — Den kultur som levet i vore 

 nybygder i vest i gamle dager, trenger en nærmere granskning. 

 En må undersøke sammenhengen mellem norske og færøiske, 

 shetlandske, orknøiske, suderøiske folkeminner, og videre for- 

 bindelsen med keltisk diktning og tro. Studiet av de norske 

 og færøiske trollviser har vist hvilken inderlig sammenheng der 

 er mellem dem og de norrøne fornaldarsagaer, og både i folke- 

 visene og sagaene finnes der tydelige spor av keltisk innflydelse. 

 Om flere av vore vestlandske eventyr og sagn gjelder det 

 samme. Med det økede materiale som folkeminnene nu kan by, 

 vil man derfor kunne ta op til ny drøftelse — på et bredere 

 grundlag — spørsmålet om de gamle irske forbindelser som 

 i sin tid ved Sophus Bugges granskninger vakte en så levende 

 interesse i den videnskapelige verden — . Også mot øst, mot 

 Finnland og videre, er der forbindelser som det gjelder å efter- 

 spore. Det viser sig at en hel del av det stoff som i eldre tider 

 har været gjengs folketradisjon hos oss, er blitt bevaret i Finn- 

 land, og de finske eventyr er av særlig interesse for eventyr- 

 studiet i det hele. — Vort rike materiale og vor centrale stilling, 

 dertil det ypperlige utstyr med hensyn til lærestoler i keltisk, 

 finsk og slavisk, byr Norge enestående betingelser for å bli et 

 centrum for folkeminneforskningen og formidle et samarbeide 

 mellem nasjonene på dette område. 



Dette synes os å være de opgaver som ligger nærmest for 

 vort land. Felles for dem alle er at den kraft som vi her 

 setter inn på å fremme samarbeidet i den mellomfolkelige 

 forskning, med uforminsket styrke vil virke tilbake på vor 

 egen videnskap og høiere kultur. Der er vistnok også andre 



