96 



posten en begeistret artikel om den betydning Sylows arbeider 

 hadde vist sig at ha, og gjorde alt for at han kunde bli utnævnt 

 til ekstraordinær professor ved universitetet. Det lyktes da ogsaa 

 at faa saken igjennem, men desværre blev hans gage kun 3000 

 kroner aarlig, idet stillingen nærmest blev opfattet som en pen- 

 sion fra overlærerstillingen, et forhold som det efter gjentagne 

 anstrengelser fra universitetets side først lyktes at ændre de 

 sidste aar Sylow levet; og dog hadde han i de aar han var 

 professor med aldrig svigtende energi læst sine 3 å 4 forelæs- 

 ninger om uken og deltat i trættende bedømmelser av hoved- 

 fagsarbeider og doktoravhandlinger samtidig med at han liketil 

 1913 offentliggjorde videnskabelige arbeider, en præstation som 

 er enestaaende, naar man tar i betragtning at Sylow i 1913 

 fyldte 81 aar. 



Hans jernhelbred fik et knæk det sidste aar han levet; fore- 

 læsningene trættet ham og under et slagtilfælde faldt han 

 pludselig sammen; vistnok kom han sig utpaa sommeren, men 

 matematik kunde han ikke tænke mer, og et nyt slagtilfælde 

 kom til i september, og det blev døden. 



Skal jeg i korthet pointere det centrale i Sylows livsverk, 

 kan jeg ikke gjøre det bedre end at gjengi uttalelser fra sam- 

 tidens største navne i gruppeteori, Camille Jordans og Frobenius', 

 i breve til Sophus Lie trykt i Lies tidligere nævnte artikel om 

 Sylow i Aftenposten 25. oktober 1898. 



Jordan skriver: 



De ønsker at høre min mening om Sylows matematiske ar- 

 beider. Jeg har let for at imøtekomme Deres opfordring, da 

 jeg saa mange ganger har læst og atter og atter studert hans 

 avhandlinger, der frembyder saa stor interesse. Særlig maa jeg 

 fremhæve hans avhandling i Mathem. Ann. 1872 som et over- 

 ordentlig vigtig og betydningsfuldt arbeide. Substitutionsteo- 

 rien er jo en av matematikens vigtigste og vanskeligste disci- 

 pliner. Jeg selv hadde alt i tolv aar lagt al min sjæls kraft paa 

 dette studium, da De under mit kortvarige ophold i Kristiania 

 gjorde mig bekjendt med Sylow. I samtalens løp meddelte han 

 mig en række opdagelser han nylig hadde gjort. De kom saa 

 overraskende og var saa storartede at jeg først hadde ondt for 

 at fæste tillid til hans meddelelser. Men snart kom hans be- 

 viser, og al min tvil svandt. I de aar der er forløpne siden 

 Sylow offentliggjorde dette arbeide, har jeg selv, Frobenius og 



