120 



Et resultat av samarbeidet mellem disse to fremragende for- 

 skere var »Das Mikroskop. Theorie und Anwendung desselben«, 

 hvorav Iste utgave utkom 1865 — 67, 2den utgave 1877. Dette 

 skrift indeholder den første virkelige fysikalske gjennemarbei- 

 delse av mikroskopet og har været det grundlag hvorpaa Abbe 

 senere bygget sine store fremskridt paa den mikroskopiske op- 

 tiks omraade. 



Men boken indeholder ogsaa i sine første grundtræk en frem- 

 stilling av væskers og faste legemers mikrofysik og mikrokemh 

 Desuten gives en original og oversigtlig fremstilling av den 

 mikroskopiske morfologi. Her behandles de organiserte sub- 

 stansers opbygning og tilvekst, celledannelse, celledelingens lover 

 hos de forskjellige plantetyper, cellevævenes forandringer, stil- 

 lings- ogforgreningsforhold, samt dannelsen av forplantningscellene. 



Assistentaarene i Mimchen (1857 — 67) benyttet han ogsaa 

 til at utføre sine helt selvstændige og banebrytende undersøkel- 

 ser over lavartene. Disse planter var tidligere anset for en 

 særlig gruppe av planter, sidestillet med alger og sopper. Resul- 

 tatet av Schwendeners mesterlig utførte »Untersuchungen iiber 

 den Flechtenthallus« blev dog et helt andet, som han kort og 

 præcist uttaler i indledningen til sit 1869 utgivne arbeide: »Die 

 Algentypen der Flechtengonidien*, som var program for rektorats- 

 festen ved universitetet i Basel, hvorhen han 1867 var kaldet 

 som professor. Han sier her om sine lavundersøkelser at de 

 ikke blot er beregnet paa fagmænd: »allein die Resultate, die 

 sie ergeben haben, gewåhren nach einer Seite hin noch ein 

 allgemeineres Interesse, das, wie mir scheint, auch in weitern 

 Kreisen Beachtung verdient. Sie eroffnen uns nåhmlich einen 

 Einblick in bisher iibersehene oder gånzlich verkannte Lebens- 

 beziehungen zwischen zwei grossen Pflanzengruppen aus den 

 Hauptabteilungen der Algen und Pilze, von denen hier die 

 erstern als Nahrung bereitende Diener, die letztere als ihre 

 Beherrscher erscheinen, die aber trotz dieses Gegensatzes so 

 innig mit einander verschmelzen, dass sie durch ihre wechsel- 

 seitige Durchdringung gleichsam neue Gewåchse mit durchaus 

 individuellem Gepråge bilden und darum auch von den meisten 

 Autoren in eine besondere, als Flechten (Lichenes) bezeichnete 

 Gruppe eingereihet werden.» 



Denne Schwendeners teori om lavartene fremkaldte en vold- 

 som strid, idet lichenologene med megen fanatisme forsvarte 



