138 



kyler syre under vandavspaltning kunde forenes til et dipeptid, 

 det kunde opta et tredje molekyl under dannelsen av et tri- 

 peptid o. s. v. Og det behovet ikke at være én aminosyre som 

 foretok denne kondensation ; han kunde likesaa godt knytte for- 

 skjellige syrer til hverandre. Han gik saa vidt at han knyttet 

 atten molekyler aminosyrer sammen, saaledes at han kom til 

 et oktadekapeptid. Denne forbindelses navn viser stoffets 

 komplicerede natur, det heter nemlig: 



1-leucyl-triglycyl-l-leucyl-triglycyl-l-leucyl-oktaglycylglycin. 



Dette stof, hvis molekularvegt ikke er mindre end 1231, er 

 rigtignok ikke identisk med et av de naturlige proteinstoffer ; 

 det var heller ikke at vente, thi de naturlige proteinstoffer 

 indeholder et stort antal av forskjellige aminosyrer, mens det 

 nævnte kunstprodukt bare er bygget op av to slags syrer, men 

 ligner ellers de naturlige i sine egenskaper og reaktioner. 



Undersøkelsen av de naturlige proteinstoffer som albumin, 

 casein, silke, lim, hornsubstans, blev naturligvis meget lettet 

 ved den grundige kjendskap til aminosyrene. Protein stoffene 

 blev spaltet, dels med syrer, dels med alkalier, dels ogsaa med 

 mavesaftens enzymer, og spaltningsproduktene blev hovedsakelig 

 ved hjælp av estermetoden isolert. Saa viste det sig at disse 

 stoffer for det væsentlige er polypeptider, opstaaet ved kondensa- 

 tion av et stort antal aminosyrer. Av disse kunde Fischer i det 

 hele isolere 10 forskjellige. I de forskjellige proteinstoffers 

 molekyler skal efter Fischers mening bestemte aminosyrer i et 

 bestemt antal og i en bestemt rækkefølge være forenet til poly- 

 peptider. Saa rykkedes det at faa en forestilling om protein- 

 stoffenes kemiske konstitution, et resultat som ikke bare i 

 kemisk, men ikke mindst ogsaa i biologisk henseende er av 

 største betydning. 



Disse undersøkelser, som Fischer fortsatte til omtrent 1910, 

 bragte ogsaa betydningsfulde resultater i andre henseender. Be- 

 sk jæftigelsen med optisk aktive substanser førte til merkelige 

 opdagelser paa stereokemiens omraade. Særlig blev den merke- 

 lige overgang fra optisk aktive stoffer med bestemt dreinings- 

 retning til andre med den motsatte dreiningsretning, som efter 

 fænomenets første opdager, Walden, betegnes som »omleiring 

 efter Walden «, iagttat i mange tilfælder og studeret. Videre 

 kom Fischer ved sine forsøk paa at fremstille polypeptider som 

 indeholdt aminosyren tyrosin, i berøring med ganske andre 



