1909.] OM SPROGET I DE MANSKE RUNEINDSKRIFTER. 7 



I. 



Under en gjennemgaaelse af de manske runeindskrifter blev 

 jeg opmerksom paa den paafaldende afvigelse, som der er mel- 

 lem indskrifterne nr. 11 (hos Bråte, = Kermode Catalogue 21, 

 Manx Crosses nr. 92, Bride) og nr. 6 (= Cat. 9, MCr. 77, 

 Ballaugh). Begge disse, som indeholder den i de manske rune- 

 indskrifter sædvanlige formel „N. N. reiste dette kors efter — ", 

 har efter navnet paa den mand, som har reist korset, en an- 

 givelse af, hvis søn denne er. Men medens det i nr. 6, som i 

 talrige andre nordiske indskrifter \ heder: 



Sophus Bugge's og min bestemmelse af S e n j e n-indskriftens tid (Runerne 

 paa en Sølvring fra Senjen s. 18 f.) bemerker: „Då uti fotutn runan o 

 brukas som o-runa, kan icke inskriften harrora från Olof Haraldssons 

 tid, utan troligen från 1000-talets midt", I udgaven af Senjen-indskriften 

 var denne sat til „første Halvdel af Ilte Aarhundred". Galteland-ind- 

 skriften godtgjør endog, at den „Mulighed . . . neppe [kan] niodbe- 

 vises", at Senjen-indskriften er ældre end Olav Haraldssøns død 1030. 



Jeg benytter leiligheden til at berøre læsningen af et andet ord i 

 Senjen-indskriften, hvorom ogsaa Bråte (s. 94 f.) ytrer sig. Efter at 

 have omtalt, at „i de svenska runinskrifter, om hvars uttryekssatt 

 Senjen-inskriften påminner, foljer ett adverb efter verbalformen", fort- 

 sætter han: „I enlighet med dessa motstycken synes mig mojligt, att 

 ock Senjen furu trikia kan vara afsedt att vara foru(m) drcengila. 

 Det sista i uti trikia utgores af två skilda streck, och om det nedre 

 af dessa haft ett kanske redan från borjan mindre skarpt kannestreck 

 till I" 1, skulle ett sådant nu kunna vara så otydligt, att det icke upp- 

 mårksammats vid M. Olsens noggranna undersokning, helst då under- 

 sokarens tankar icke gingo i denna riktning". Hertil skal jeg kun 

 bemerke, at muligheden af en læsning drengila er bleven drøftet under 

 udarbeidelsen af tolkningen af Senjen-ringens runer, da denne mulighed 

 nødvendig maatte frembyde sig paa grund af Gripsholm-stenens ud- 

 tryk (efter Bråte furu : trikila), som anføres s. 14. Denne mulighed 

 blev ogsaa veiet under indskriftens læsning. Senere har konservator 

 0. Nicolaissen Tromsø, skriftlig meddelt Bråte, „att det kanne- 

 streck till f*, som . . [han] trodde mojligen kunna spåras på Senjen- 

 ringen vid toppen av nedre strecket till det inskjutna andra i i trikia 

 alis icke finnes, aven vid undersokning med hipp" (Bråte i brev til 

 mig af 3dje marts 1907). 

 1 Ligesaa i nr. 12 (= Cat. 26, MCr. 113, Conchan), hvor begyndelsen 

 mangler: — (a)sunr x raisti x ift o. s. v. 



I ( ) sættes runer, som er ufuldstændig bevarede, i [ ] runer, som 

 nu helt mangler. Ved kursivering betegnes i de manske indskrifter 

 runer, som er udeladte ved forkortet skrivemaade. 



I gjengivelsen af de ikke-manske runeindskrifter er intet hensyn 

 tåget til skilletegn. 



