10 MAGNUS OLSEN. [No. 1. 



danske materiale, som paa en mønstergyldig maade er offentlig- 

 gjort og tilrettelagt i Wimmer's i disse dage afsluttede store 

 verk „De danske runemindesmærker" I — IV, været i høi grad 

 oplysende ved nærværende undersøgelse. Jeg har noteret 22 

 eksempler paa ordstillingen Sigurdr Jarlsson reist runar, de 

 fleste fra norske og danske runeindskrifter, derimod forholdsvis 

 faa fra de svenske, hvis staaende udtryk er: „N. N. [og...] 

 reiste [eller: lod reise] . . .", uden tilføiet fadersnavn. Hertil 

 kommer fra danske indskrifter to eksempler paa, at der mellem 

 navnet og fadersnavnet staar et tilnavn eller en betegnelse for 

 stilling: 



[Dorkil huati tofa su(n) rsJDi sten .... Hanning, Jylland 

 (Wimmer II 291 ff.). 



asur lat hirfDJR („forvalter") fukls (eller: kukis) sun rals(t) — 

 Ravnkilde, Jylland (Wimmer II 133 ff.). 



Endelig kjendes fra norske og danske runeindskrifter 5 

 eksempler paa, at fornavnet ved prædikat (og dertil føiede be- 

 stemmelser) er skilt fra ordene „N. N.'s søn (datter)". F. eks.: 



|Durkil kar^i fDur|3aR sun bru |3isi .... Jordberga, Skaane 

 (Wimmer III 140 ff.) \ 



Imod disse 29 indskrifter kan jeg som undtagelser kun op- 

 stille de tre 2 



Liljegren, Run.-Urk. nr. 122 = Dybeck fol. I 167: sihui^r 

 sun kilauhaR raisti runaR iftiR rahnilfi sueru sina, 



Lilj. 439 = Dyb. fol. II 129: kunar sun farulfs lit kiara 

 mirki fr sial iufurfasta^ stiubu smau totur hulmtisa/z 



og Lilj. 977 (Bautil 757): fastuIfR sun uiulfs lit hakva stain 

 at hulmkaiR bromur sin auk [Doruar mo|Dur sina . . . 



heden af de følgende slutninger. Da mindeindskrifterne hos Liljegren 

 (nr. 1 — 1414) for en stor del ikke egner sig til en detaljeret rede- 

 gjørelse, har jeg i det følgende kun laget hensyn til, hvad der i disse 

 kan synes at stride imod min opfatning af de manske indskrifter 

 nr. 11 og nr. 7. 



1 De andre 4 eksempler er: kunuur kirpi bru bririks tutir iftir.... 

 Dynna, Hadeland; Sønder- Vissing-stenen I, Wimmer I 73 ff. (metrisk); 

 Ferslev, smst. II 164 ff.; Skærn I, smst. II 170 ff. 



2 Som undtagelse maa ikke regnes Lilj. 984: siribr kiarpi . . . mupiR 

 alriks tutiR urms fur salu . . . . , hvor appositionen „Orms datter" 

 er foranlediget ved det parallele udtryk „Alriks moder". 



