1909.J OM SPROGET 1 DE MANSKE RUNEINDSKRIFTER. 17 



min opfatning af ordstillingen i indskrifterne nr. 11 og nr. 7 '. 

 Endnu har vi tilbage at undersøge, hvorvidt der ogsaa foreligger 

 hibernismer i nr. 14, i nr. 1, nr. 24 og nr. 25 og i nr. 21, som 

 alle har ordet for „søn" eller „datter" stillet foran det deraf i 

 genetiv styrede fadersnavn. Disse sidste indskrifter maa gjøre 

 krav paa den samme opmerksomhed som de allerede behand- 

 lede, selv om resultatet af den følgende detaljerede udredning 

 vil blive, at irsk indflydelse her ikke tør antages. 



De nævnte indskrifter tør ikke ligefrem sammenlignes med 

 de allerede behandlede, nr. 11 og nr. 7. I disse var der hverken 

 til faderens navn eller til ordet for „søn" føiet en nærmere be- 

 stemmelse. Derimod er i 



(I.) nr. 14 (= Cat. 36, MCr. 112, German): 



— (u)s • f^ensi • ifter • asri|3i • kunu sina • (tu)t(u)r uts „[N. 

 N. reiste] dette kors efter sin hustru Aasrid, datter af Odd" 



til den dødes navn foruden fadersnavnet føiet angivelsen 

 af et personligt forhold („sin hustru"). 



Her kan tutur uts opfattes som en apposition, hvis to led 

 „datter af Odd" (= som datter knyttet til Odd) efter meningen 

 danner en parallel til kunu sina (= som hustru knyttet til ham 

 o: den mand, som har reist korset). Paa lignende maade heder 

 det i den danske indskrift 



Aalum IV, Jylland (Wimmer IV, 1 s. 209 ff.): |Durui uikuts 

 kuna lit risa stin [Dansi eftiR fDurbiurn sun sibu sustlik sin is 

 hun hukfri betr fran suasum suni „Tyre, Vegøts hustru, lod 

 reise denne sten efter Torbjørn, Sibbas søn, sin fætter, som 

 hun holdt mere af end en kjær (eller: sin kjære) søn". 



Videre kan nævnes de med nr. 14 fuldstændig parallele ind- 

 skrifter 



Lilj. 1233 (Rosas, Småland ; efter v. Friesen's undersøgelse 

 gjengivet af Noreen, Altschwed. Gramm. s. 494 nr. 22): ku(nt)kel 

 sati sten [aansi eftiR kunar faJDur sin sun Kiruna .... 



1 Under den temmelig hastige gjennemgaaelse af det vidtløftige mate- 

 riale har kanske en og anden enkelthed, som kunde have vedkommet 

 denne undersøgelse, undgaaet min opmerksomhed, men derved er resul- 

 tatet neppe i nogen nævneværdig grad blevet forrykket. 



Vid.-Selsk. Forh. 1909. No. 1. 2 



