1909.] DEN DANSK-NORSKE REGJERINGS HANDELSPOL1TIK. 11 



herfor, er let forstaaelig; thi alle de varer, som tilførtes Rus- 

 land ad den nye vei, var tabt for Øresundstolden og dermed for 

 kongens skatkammer. Hvor levende denne frygt har været hos 

 Kristian III, sees ogsaa af andre breve, som han i det nævnte 

 aar lod skrive om samme sag. I et af disse, som er rettet til 

 Kristoffer Valken do rf, ytrer han, at han fortiden ikke ved, 

 hvorledes han skal faa den skadelige handel forhindret 1 . Og i 

 løbet af vaaren, sommeren og høsten 1557 kaldte han flere per- 

 soner, deriblandt Kr. Valkendorf selv, fra Norge ned til Kjøben- 

 havn, udelukkende for at kunne konferere med dem om denne 

 sag 2 . 



Det fremgaar af disse kongebreve med al ønskelig tydelig- 

 hed, hvilket standpunkt Kristian III har indtaget til den ny- 

 aabnede seilads og handel paa det nordlige Rusland. Han har 

 frygtet den som en trusel mod en af sine vigtigste indtægts- 

 kilder; han har seet sig om efter midler til at forhindre den. 

 Hans stemning med hensyn til det af Thønnes Glaussøn og 

 Etmundus Robertus planlagte foretagende kan derefter ikke 

 være tvilsom, og naar dette foretagende trods kontrakten ikke 

 kom igang, ligger det snublende nær at søge aarsagen hertil 

 netop i kongens uvillige holdning. 



Kristian IITs politik overfor den nye handelsvirksomhed paa 

 Hvidehavet 3 blev optaget af hans søn og etterfølger Fredrik II, 

 som fortsatte de af faderen paabegyndte undersøgelser og — 

 som det jo allerede havde været Kristian III's vilje — ved for- 

 skjellige, tildels voldsomme midler søgte at stænge den nye 

 handelsvei 4 , og det ikke bare overfor de fremmede. Da saa- 



1 N. R.-R. I, s. 219. 



2 N. R.-R. I, s. 220, 233. 



3 Jeg bruger for bekvemheds skyld betegnelsen ny om den handel paa 

 det nordlige Rusland, som udviklede sig efter Chancellors reise 1553 — 

 54, skjønt jeg jo har nævnt, at der allerede i middelalderen af nord- 

 mænd og maaske af andre er drevet sjøfart og handel ad denne vei. 

 Jeg skylder i denne forbindelse at gjøre opmerksom paa, at professor 

 Alex. Bugge anser det for ikke usandsynlig, at englændere alle- 

 rede før Chancellor er kommet til egnen ved Hvidehavet. 



4 I 1564 lod Fredrik II gjennem et særlig gesandtskab under ledelse af 

 dr. Alb. Knoppertz gjøre forestillinger for den engelske regjering i den 

 hensigt at udvirke et forbud, men naturligvis uden resultat (efter 



