OSCAR ALB. JOHNSEN. [No. 3. 



folck aff Grønlandt theris skat ind wdj Ryslanndt of f uer iis/? oe 

 tiill førstenn aff Rytzlandt oeh the kende hannom fore theris 

 skytzherre. Oe /?agde handt, at ther ligger iis/? bode winther 

 oe gommer emellom Grønlandt oe Rytzlandt, saa mand kand bode 

 aghe oe ferdes ther offuer, wdenn thj er giort paa enn moimetzs 

 tiidt om /Jomrøerenn, oe tha er ther nogit offuit mitt oppåa iis/?enn, 

 oe icke lenger end paa enn monetzs tiidt 1 . 



[Bagsiden:] 



Vdsehriffft paa hues handell /?om thenn engelske mandt 

 /?agde mig om Rytzlanndt. 



[Har ligget i et gammelt omslag med paaskrift:] 

 Frann Christoffer Valckendorff anno etc. 

 mdlvij thennd vj° nouembris. 

 anrørindis the enngelske oe rydtzer. 



1 Der er, saavidt jeg ser, ingen grnnd til at tvile paa, at manden for- 

 tæller denne historie om „Grønland" i lige saa god tro som det øvrige. 

 Vi kan derfor gaa ud fra, at han virkelig har „ædt og drukket" med 

 folk, om hvilke han har troet, at de har havt hjemme paa Grønland. 

 Han har en forestilling om, at Grønland ikke er landfast med Rus- 

 land, men at der ligger vand imellem, som dog ikke er større, end at 

 man kan gaa over paa isen. De formentlige grønlændere er skatte- 

 pligtige under den russiske fyrste. Det ligger derfor, saavidt jeg kan 

 skjønne, nær at gjette paa samojederne hinsides floden Petschora, om 

 hvilke Stephen Borrow beretter, at de bodde i telte af dyreskind og 

 var flinke bueskytter (Hakluyt 1. c. p. 280 f.). Disse samojeder aner- 

 kjendte virkelig den russiske storfyrste som sin herre og bragte ham 

 skat, og der dreves en vis handel mellem dem og russerne. At eng- 

 lænderen tænker sig Grønland liggende paa de kanter, og at Valken- 

 dorf uden modsigelse gjengiver beretningen, er der intet paafaldende i; 

 tbi det var paa denne tid en udbredt forestilling, at Grønland maatte 

 søges i nordøstlig retning, og denne forestilling holdt sig gjennem hele 

 det 16de aarhundrede. Saaledes troede hollænderne i Novaja Semlja 

 og senere i Spitzbergen at have fundet igjen det gamle Grønland og 

 kaldte stadig sin seilads paa disse kanter for „Grønlandsfarter". Aaben- 

 bart har ogsaa de første dansk-norske ekspeditioner, som udsendtes for 

 at gjenfinde Grønland, søgt det i denne retning. Jfr. hermed G. Storm, 

 Hist.-top. Skrifter om Norge og norske Landsdele, s. 25, note 22, og 

 Blefkens beretning, jfr. Hist. Tidsskr. 4. r. 3. b. s. 180—186. 



Trykt 23de april 1909. 



