1909.] PORTLANDIA-NIVEAUET VED SKAADALEN STATION. 5 



af vor kvartærhistorie har været vidne til. Dette kontinentale, 

 tørre klima antydes ogsaa ved de vel udviklede erosionsterrasser og 

 svagt udformede akkumulationsterrasser inden dette niveau, hvor 

 erosion synes at have havt forsprang for akkumulation. Det 

 modsatte rnaatte igjen have fundet sted inden det forudgaaende 

 tidsafsnit, Pholas-niveauets tid, hvor de store, fremtrædende 

 akkumulationsterrasser antyder en gjennemgaaende fugtig periode, 

 men med sit Pholas-selskab en forholdsvis varm, medens 

 mangelen paa kuldskjære løvtræer karakteriserer den tids land- 

 temperatur. Littorina-niveauet, med de rige skjælbanker 

 lige ind paa datidens strandlinje, antyder det rene, salte strand- 

 vand, altsaa den forholdsvis ringe nedbør, og i samme retning 

 af et forholdsvis kontinentalt og derigjennem forholdsvis tørt 

 klima viser ogsaa de i strandbeltet optrædende erosionsfænomener 

 og de trods sin fossilrigdom dog forholdsvis svagt udviklede 

 akkumulationsterrasser. 



Men denne udprægede veksling fortsætter videre; thi det foran- 

 liggende niveau, som jeg har benævnt Portlandia-niveauet 

 efter den karakteristisk arktiske form Portlandia arctica Gray, der 

 under denne tid for sidste gang gjester vort lands sydlige del, hvor 

 man paa Romeriksletten kan se, hvorledes denne art i dverg- 

 former fører en hendøende tilværelse sammen med en anden be- 

 slegtet form, Portlandia lenticula Møll., som saa efterhaanden 

 erobrer pladsen. Men disse lerterrasser med tilhørende sand- og 

 grus-faciesdannelser er de største, vort land eier; akkumulationen 

 maa have været sterk, altsaa nedbøren rig, klimatet fugtigt, men 

 koldt, som afsætningernes indesluttede fossiler viser. I den syd- 

 østlige del af vort land maa en kraftig bræudvikling have fundet 

 sted, med en rigelig afsætning af rullestensmateriale, grus, sand 

 og ler, særlig inden de store østlandske indsjøers omraade. Her 

 har vi den karakteristiske Portlandia-fauna. Men som i 

 bræernes nærhed maa ogsaa f. eks. i datidens trange dalfører 

 videre udover det kolde, ferske brævand have holdt sig i over- 

 fladen.og fortrængt den salt-vandelskende littoralfauna; thi det 

 ellers saa rigt skjælbankeførende landskab omkring Tistedals- 

 vasdraget mangler littoralbanker med fossiler fra denne tid, eller 



