6 P. A. ØYEN. [No. 6. 



de er i det mindste ikke fremfundet; men sublittorale grund- 

 vandsbanker er hyppige, fordi paa dybere bund det saltere vand 

 har kunnet trænge ind. Ligeledes kan man over store stræk- 

 ninger i vort lands sydøstlige del følge de fremtrædende littoral- 

 facies, rullestensbankerne, der svarer til de fossilførende grund- 

 vandsbanker og de fossilførende lerterrasser. Disse rullestens- 

 banker, ofte udprægede strandvolde med store blokke, ligger ved 

 Kristianiafjordens bund i en høide af ca. 205 m. o. h. De leder 

 tanken hen paa de strandafsætninger, man i nutiden ser ved en 

 egte arktisk kyst, f. eks. Spitsbergens. 



Foran de store sydnorske indsjøer møder vi store moræner, 

 der i tid vistnok svarer til den saaledes markerede strandlinje. 

 Selve den maade, hvorpaa det glaciale kompleks forbindes med 

 den marine faciesdannelse, udtrykker dette med bestemthed. 



Forud for denne tid maa imidlertid forholdene have været 

 helt andre. Thi ved en høiere liggende strandlinje lykkedes det 

 mig sommeren 1902 i Skaadalen, nær Skaadalen station paa 

 Holmen kolbanen, at fremfinde en My tilus-i aun a. i en høide af 

 220 m. o. h. Denne fauna var ikke særdeles artrig, men der- 

 imod individrig; der fandtes saaledes: 



Mytilus edulis Lin. 

 Macoma baltica Lin. 

 My a truncata Lin. 

 Saxicava pholadis Lin. 

 Balanus crenatus Lin. 



Men den samme fauna gjenfindes ogsaa i leret lige ind 

 under randen af Portlandia-niveauets store morænelinje, og 

 ler er fundet saavel under disse moræner som indesluttet i store 

 klumpformede masser i morænerne selv. Det naturlige var da 

 at antage, at det var det samme fossilførende Mytilus-ler, der 

 fortsatte under morænen, var oprodet av bræen og af denne 

 trykket ind i morænemassen i lighed med andre blokke. Per- 

 sonlig har jeg følt mig overbevist -om, at saa var tilfældet, saa 

 meget mere som paa flere steder Portlandia-niveauets ter- 

 rasse viste sig tilbygget den høiere liggende Mytilus- 



