formen i det nuværende Vulgærsprog og Dagligtalen i Bergen 

 med de andre vestlandske Maal, særlig de nærmeste, i enkelte 

 Henseender, hvor Modsætningen mellem dem maa an tåges at 

 være opstaaet paa middelnorsk Sprogstandpunkt (ca. 1350—1550). 

 Han hævdede, at disse Modsætninger rimeligvis er et Tegn paa, 

 at Bergen i den Tid eller noget før er kommet under en stærk 

 Paavirkning af Østnorsk. Den mest fremtrædende af disse For- 

 skjelligheder er, at Bergens Bymaal har slappet alle a-er i ube- 

 tonet Stavelse til e, og at det har bevaret enhver i Oldnorsk 

 kort n i ubetonet Stavelse, to i Norge usædvanlige Fænomener, 

 som i Bergens Bymaal har ført til, at den bestemte Artikel for 

 Hunkjøn blev ligedan som for Hankjøn, hvorved al Følelse for 

 grammatisk Han- og Hunkjøn er forsvunden i Maalet. Forkla- 

 ringen til den bergenske Svækkelse af a og Bevarelse af n i 

 Endelser og til et Par andre Eiendommeligheder maa søges i 

 østlandsk Paavirkning paa det vestlandske Grundlag. 



Foredraget fremkaldte Bemærkninger af Yngvar Nielsen 

 og Torp med Repliker fra Foredragsholderen. 



2. Schjøtt talte om Etruskernes Herkomst og Ind- 

 vandring i Italien. Han hævdede, at Etruskerne var en Del 

 af den pelasgiske Folkestamme, som fra det vestlige Asien, 

 specielt Mesopotamien, og, som det synes, ogsaa fra Kaukasus- 

 Egnene i den tidligste historiske Periode har udbredt sig over 

 det sydøstlige Europa, Balkanhalvøen og Italien. Etruskerne 

 var et Kulturfolk og bragte Kulturen med sig. Tiden for deres 

 Indvandring søgte Foredragsholderen at bestemme ved at bringe 

 deres Navn Rasenna i Forbindelse med Navnet Ruthennu eller 

 Rathenna, Navnet paa et Folk, som ifølge Professor Lieblein i 

 det 16de Aarh. f. Kr. sad i Nord-Syrien ved Eufrats øvre Løb, 

 hvorfra det senere blev fordrevet af Chatti-Folket. Omtrent 300 

 Aar senere tinder vi dem ved Kysten af Archipelagus, og i det 

 13de Aarh. gjør de et forgjæves Forsøg paa at sætte sig fast i 

 Ægypten. Derpaa drog de til Italien, dels tilsøs til Umbrernes 

 Land i den vestsydvestlige Del af Italien, dels over Thessalien 

 og Adriaterhavet til Poflodens Munding. De bestod af flere 

 Stammer med helt forskjelligt Racepræg. En af dem var Lati- 



